259 
visar äfven i öfrigt en ôfvergâng till Potcntilla gelida. 
Prunella vulgaris liar epikotylens internodier nägot 
förlängda. Sa ocksâ Polemonium coeruleum , hvilken 
dessutom afviker genom nâgot plagiotrop inriktning 
af skottaxeln. 
Hos andra växter med rosettskott antar rotsy-*- 
steinet redan under groningsäret karakter af ett füllt 
utprägladt birotsystem. Hufvudrotens utveckling af- 
stannar mycket tidigt. Af dessa hafva en del rosett- 
bladen langt skaftade, skottspetsen nästan knopplik 
genom en starkare utveckling af bladfötterna ocb he- 
terofyllien ganska stärkt framträdande. Sâdana äro 
Ranunculus- arterna. Andra t. ex. Samolus Valerandi 
utbilda ett öppet rosettskott med de i detta ingaende 
bladen oskaftade, af nästan samma form. En del 
monokotyledoner sâsom Car ex- och Juncus- arter, Schoe- 
nus nigricans o. a. torde väl vara att närmast hän- 
föra tili denna formgrupp. Genom utveckling af tal- 
rika, kraftiga sidoskott intaga de dock en fristäende 
ställning. 
Till Ranunculus-typen ansluter sig med hänsyn 
tili den tidigare utvecklingen Saxifraga granulata. Hos 
den inträder emellertid en riklig bildning af sidoskott, 
hvilka antaga natur af groddskott, som isoleras genom 
moderväxtens fullständiga, successivt förlöpande bort- 
döende vid groningsarets slut. 
En byggnadsforin, som kan betraktas sâsom en 
vidare, utveckling af Ranunculus- Samolus-typeri, före- 
trädes â ena sidan af Valeriana- arterna och G-eum ri- 
vale, a ai^dra sidan af Succisa pratensis. Den vidare 
utvecklingen ligger i birotsystemets starkaro utbild- 
ning tili upplagsorgan. 
Slutligen har jag att anföra tvenne byggnadsty- 
per, hvilka icke lata inordna sig i nâgon af de bäda 
nu behandlade serierna, utan synas intaga en mera 
fristäende ställning. 
Den ene af dessa företräder Oxalis acetosella. 
