277 
frân Södertörn, medan jag pâ grund af Àlandsf 3 'n- 
den ansâg det vara troligare att de härstammade frân 
Aland. Det visade sig emellertid, att vi säkerligen 
hade ursprungsorten mycket närmare. Yid ett besök 
i jimi detta âr â Hessblmans växtbiologiska station 
Skabbholmen, Vätö sn., anträffade jag nämligen rundt 
denna holme samt â den närbelägna Lidöns saväJ. nord- 
som sydsida i driftuppkastningarne äfven pâ skyddade 
stränder talrika blad och rot- samt bladbärande rhizom- 
bitar af Zostera , fynd sälunda, som tydligen hänvisade 
pâ att den maste växa i haf’vet utanför. Vid af Hessel- 
man pâ min anmodan företagna draggningar anträffa- 
des den ocksä tämligen spridd ute i Lidöfjärden pâ 
ett djup af 5 — 6 meter. 
Man antager kanske att de yttersta utposterna 
af Zostera marina skulle uppträda som f. angustifolia 
Horn. Sa är emellertid icke förhallandet. De af mig 
insamlade driftexemplaren frân Vätö tillhöra alla huf- 
vudformen. Bladen äro visserligen smala, 3 — 3,5 mm. 
breda, men med 5 längdsnerver. Formen angustifolia 
tyckes hufvudsakligen förekomma pâ grundt vatten, 
kanske ock framkallas däraf. 
Jag har inkräktat pâ Notisernas utrymme med 
detta lilla meddelande för att f'a botanisternas upp- 
märksamhet fast vid Zosteras ännu otillräckligt kända 
utbredningsförhällanden. Yäxer Zostera ännu nordli- 
gare utmed Roslagskusten ? Finnes den pä flere punk- 
ter af sträckan Nämdö — Vätö, eller är den nu skil- 
drade Roslagsförekomsten en västlig utvikning af det 
finska utbredningsomrädet mot Uplandshalföns östli- 
gaste del * 2 )? 
’) Den skandinaviska vegetationens spridningsbiologi p. 138. 
2 ) Jmfr den omsvängning Polysiphonia violacea (Roth) Grev. 
gör frân sydvästra Finland till Stockholms-skären. Nils Svede- 
lius, Studier öfver Östersjöns hafsalgflora. Akademisk afhandling. 
Upsala 1901, 
