279 
Om Galeopsis Carthusianorum Neum. (G. pube- 
scens Fries, Hartm.), dess systematiska värde och 
dess förmenta hybrid med G. Tetrahit L. 
Af Sv. Morbeck. 
I den växtförteckning, som Elias Fries är 1846 
meddelar i sin "Summa vegetabilium Scandinaviæ”, 
möter man (sid. 14), förutom tre frân vär balfö redan 
bekanta Galeopsis- arter, äfven en fjärde, nämligen G. 
pubescens Bess., hvilken betecknas säsom förekommande 
sällsynt i södra Sverige. I den ar 1849 utgifna 5:te 
upplagan af C. J. Hartman’s ’’Handbok i Skandina- 
viens flora” befinnes denna Galeopsis- art intagen, med 
den samvetsgranna anmärkningen likväl att den varit 
osedd af författaren; beträffande förekomsten hänvisas 
det blott till Fries S. Y. Sc. I de af Hartman junior 
utgifna upplagorna 6 — 10 utaf nämuda handbok ater- 
finnes arten och angifves här ifrân allt fiera fyndor- 
ter. Sâlunda heter det i deu ar 1870 utkomna 10:de 
editionen: ”Smal. Femsjö sn, Bösseberget och vid Halla- 
böke; Binga i Hosmo enl. Ekstr. Stöckli. Lilla Nyckel- 
viken och Kungshamn. Uppsala , vid vägen tili Ek- 
lundshof. Vestml. Malmberga i Carl sn. Herjed. Funnes- 
dalsberget. — N. Gudbrandsdalen, vid Elstad, Kringelen 
och Domaas”. Men harmed tyckes kännedomen om 
denna arts utbredning pâ vär halfö, egendomligt nog, 
hafva nätt sin fullkomning. I ll:te editionen, der 
växten för öfrigt dégraderas till en subspecies, näm- 
nas inga nya fyndorter, och ej heller senare synas 
sàdana blifvit upptäckta. 
Redan for 15 âr sedan, da jag nägot sysselsatte 
mig med de inhemska Galeopsis- formerna, râkade jag i 
tvifvel om den FRiEs’iska och HARTMAN’ska växtens 
identitet med Besser’s G. pubescens , och detta blef ännu 
mera fallet, sedan jag âren 1889 — 90 dels i Bosnien- 
Herzegovina dels i Nieder-Oester reich pâ talrika plat- 
Bot ■ Not. 1901. 
