286 
3. Neuman’s G. Carthusianorum X Tetrahit 
(G. pubescens X Tetrahit i Botan. Notis. 1900) är 
ingen hybrid, utan tillhör äfvenledes G. Te- 
trahit L. 
Hedlund, T., Monographie der Gattung Sorbus. 
(K. Sv. Vet. Ak. Handl. Bd. 35 N:o 1. Stockholm 1901. 
147 pp.) 
Af detta arbete mä vi här endast referera nägot angä- 
ende de skandinaviska formerna. 
8. aucuparia coli, innefattar äfven elementararten S. gla- 
brata ( Pyrus aucup. ß gl. Wimm, et Grab.; S. auc. ß al- 
pina A. Blytt). Denna högnordiska och alpina art förekom- 
mer förutom i Ryska Lappmarken och i Norge äfven i Här- 
jedalen. Den utmärker sig genom: vinterknoppar tätt silkes- 
ludna; smâblad i spetsen afsmalnande, fasta, pa bada sidor 
mycket sparsamt ullhariga; bladens medelnerv och skaft samt 
blomställningarne mindre bâriga än ho? S. aucuparia-, blom- 
qvast omkr. 6 — 8 cm. bred med täml. uppätriktade grenar; 
blr ofta stora, tili 12 mm. i diam.; foderbladens längd större 
än bredden, deras öfre sidor afrundade; fruktens längd be- 
tydligt större än tjockleken. — Den odlade ”söta rönnen”. 
S. auc. v. dulcis, intager en mellanställning mellan auc. och 
glabra ta. 
Under den närstäende S. sibirica omtalas en ännu glat- 
tare form frän Nedre-Kalix, om hvilken förf. säger sig vara 
oviss antingen den är en kal varietet af aucupaiia eller förr 
af glabrata eller den tillhör en egen elementarart. 
S. aria, collectivt tagen, innefattar 2 elementararter i 
Skandinavien: S. salicifolia och obtusifolia; tagen i inskränkt 
betydelse finnes den ej där. Dessa bäda hafva här i Norden 
mera oregelbundet utbildadt pollen än i mellersta Europa. 
I Bohuslän finnas ofta former, som intaga en intermediär ställ- 
ning och kanske utgöra en egen elementarart (ursprungligen 
uppkommen genom hybridbildning?); i allmänhet äro dessa 
former mera storbladiga än nämnda tvä arter. 
<S. salicifolia ( S . aria ß sal. Myrin apud Hn. Skand. 
Fl. ed. 3): blad tili nedre tredje-fjärdedelen i kanten heia, 
vid basen mer utdragna än i spetsen. ofvan midten bredast, 
olikformigt grofsägade och i öfre tredjedelen dubbelsägade ; 
sägtäuder korta och breda, endast i bladspetsen kort tillspet- 
sade; de mellersta bladen pä kortgrenarne med 8 — 9 par sido- 
