Svenska växtnamn i sydvästra Finland. 
Af P. Hj. Olsson. 
Ingen del af svenska sprâket synes mer blifvit 
missvârdad än de inhemska Naturalstrens namn. 
E. Fries i Botaniska utflykter. Andra bandet. 
Den sanning, som med dessa ord uttalades anno 
1850 , äger ännu i närvarande tid sin tillämplighet. 
Svenska akademien har visserligen genom E. Fries i 
ihans Ordbok öfver svenska växtnamnen försökfc göra 
<ett urval af allmänt antagna växtnamn, och Kongl. 
svenska landtbruksstyrelsen har fastställt en normal- 
förteckning öfver svenska växtnamn att användas vid 
undervisniugen vid de med statsmedel understödda 
landtbruks- och landtmannaskolorna, men icke desto 
mindre användas i de floristiska handböckerna allt 
fortfarande mänga namn, hvilkas Ursprung med sä- 
kerhet star att sökas pa nagon studerkammare och 
hvilka aldrig komnia att vinna burskap hos allmän- 
heten. Att införandet af sâdana namn i den bota¬ 
niska nomenklaturen endast bidrar tili att öka den 
osäkerhet, som nu är radande, inser man lätt. Och 
likväl är det af synnerlig vikt att i läroböcker, där 
inhemska namn maste komma tili användning, be- 
gagna sâdana som af allmänheten utan svärighet igen- 
kännas. Af denna orsak böra jämte de i riksspräket 
förekommande namnen äfven sâdana frân folksprâket 
i olika trakter anföras. 
Lingvister och dialektforskare hafva visserligen 
tagit vara pâ växternas liksom pâ andra fôremâls 
namn i folksprâket, men dels blifva dessa namn bort- 
glömda bland mängden i nâgon ordlista, dels kan 
det vara diskussion underkastadt om filologernas be- 
.stämningar af naturfôremâlen alltid äro säkra och oui 
Dot. Not. me,. 
l 
