16 
Heit visst kan den betraktas sasom allmän eller at- 
•ininstone tämligen allmän öfver heia ön ifran Bye- 
rumstrakten, Strandtorp i Böda och Böda prästgard 
i norr tili Enetri och Näsby ner emot södra udden. 
Litet hvarstädes finner man den pa fuktiga betes- 
marker vid hafvet, men den trifves äfven pa nagot 
fuktig alvarmark, t. ex. â Kolstads alvar i Köping, 
Lenstads, Kalkstads och Skogsby alvar i Torslunda, 
Yickleby och Resmo alvar, Bjärby alvar i Kastlösa, 
och sökes äfven annars med framgang, t. ex. pa fuk¬ 
tiga ängar (exempelvis vid Arontorp i Torslunda) 
eller pa dikeskanter (exempelvis vid Tveta i Tors¬ 
lunda). I sank kärr- eller moss-mark har jag däremot 
ej sett den, men väl Annes den i närheten af sadan 
mark. Sa växer den exempelvis i gräsmattan i kan¬ 
ten af Lenstads mosse i Torslunda socken, hvilken 
"mosse” egentligen är ett gräs- och starrkärr. Pä 
fastlandet är den säkerligen ej sä allmän, men pa 
fuktiga betesmarker invid hafvet nppträder den at- 
minstone â ömse sidor om Kalmar, nämligen vid 
Kläckebärga, Bärga och Skälby norr om staden och 
vdd Stensöviken söder om Falkenbärg samt â Stensö 
udde söder ut. Individmängden pa samma ställe är 
ofta mycket stör. Till storlek och förgrening varierar 
den som G. baltica , dock inom nägot vidare gränser, 
i ty att de minsta dvärgarnes stam, frän hjärtbladens 
fäste räknadt, ej nâr i höjd ens 1,5 cm. och, om den 
ensamma toppblomman, sasom riktigast vore, franräk- 
nas, ej ens 1 cm. och â andra sidan de kraftigaste 
ständen väl ej blifva högre än hos G. baltica , men 
genom rikare förgrening kunna drifva fram ända tili 
omkring 50 blommor. Stundom äro kronorna hvit- 
aktiga. Patagligen har en art af sâdan utbredning 
och ymnighet ej kunnat undgâ M. G. Sjöstrand, 
Olandsbotanisten, författaren tili "Calmar läns och 
Ölands flora". Dâ han om sin G . Amarélla uppger, 
att den är allmän pa ängar och betesmarker och att 
