76 
Grenarne förblifva gerna enkla ända frân roten. 
Bladen nâ en betydligare storlek än t. o. m. den 
vanliga skuggformens (P. avic . f. vegeta Ledeb.) eller 
ända tili 4—5 cm. i längd och därtill relativt större 
bredd än eljest, sä att bladformen blir aflang—om- 
vändt äggrund, i spetsen ofta bredt afrundad. Äfven 
blommorna äro mycket större än hos alla öfriga for¬ 
mer af P. aviculare; kalkbladens längd gar tili 5 mm. 
och deras hvita eller röda kanter äro rel. mycket 
breda, hvarigenom blomman fullkomligt liknar den 
hos den sydeuropeiska P maritimum L. och P. Raii 
Bab. (särskildt den högnordiska P. Raii â Finmar- 
kens hafsstränder). 
Denna forms historik är i korthet följande. 
Link omtalar 1800 i bref frân en sydeuropeisk 
resa (se • H. A. Schräder, Journal für die Botanik, 
Bd I, s. 54) : ;; Es wächst eine Abänderung von P. 
aviculare an den Küsten der Ostsee . . . Diese kommt 
P. maritimum näher, hat dicke saftige Blätter und 
ist nicht so ästig. Ich will hier noch erinnern, dass 
P. maritimum sich von P. aviculare beim ersten An¬ 
blick dadurch unterscheidet, dass an jenem die Zweige 
ganz mit Scheiden bedeckt sind . . .” Denna Lines 
notis innehaller intet namn pa den beskrifna formen, 
men anföres af nagra författare säsom det ställe i 
literaturen, där ”P. littorale Link” först förekommer. 
”P. littorale ” beskrifves nämligen först 1821 i 
H. F. Links Enumeratio plantar. Horti Reg. Bot. 
Berol. altera, Pars I, s. 385 (N:o 3877). I artbe- 
skrifningen framhalles bland annat följande: ’’Caule 
procumbente suffruticoso, foliis oblongis acutis venosis 
carnosis — — Hab. in Europæ maritimis. 2|A Dess- 
utom betonas, att denna växt ”vulgo pro P. mari- 
timo colitur”, men skilnaden är, att denna senare 
har stipelslidorna sa lânga, att de täcka internodi- 
erna; skilnaden frân P. aviculare bestâr i de bre- 
dare, mera köttiga bladen och ”caule suffruticoso”, 
