77 
hvilket senare kännetecken sâledes tillkommer utofver 
den âr 1800 lämnade beskrifningen. 
Nâgra âr senare aterfinnes samma växt under 
namnet P. aviculare y litorale ] Link hos Bluff och 
Fingerh., Comp. fl. g. I (1825), och därefter i Roh¬ 
lings D. fl. (bearb. af Mertens och Koch), 3 (1831). 
Meisner, Monogr. gen. Polygoni Prodr. (1826) 
anför P. littorale Link sasom synonym till P. mariti - 
mum L. 
Daremot upptages P. littorale Link sâsom en 
själfständig art af Meisner i DC. Prodr., 14 (1856), 
s. 98. Han uppräknar där förekomstorter fran Eu¬ 
ropa, Asien och N. Amerika, däribland ”in littoribus 
maris Baltici”. Ett bland de mest karakteristiska 
kännetecken^ som M. här anför f'ör denna växt, är: 
’’foliis crassiusculis .... plerumque obtusis”. Af 
mindre betydelse är följande tillägg: ’’excepto achænio 
omnia fere P. avicularis diffusi et depressi”; hans 
beskrifningar pâ de 2 arternas frukter gifva nämligen 
ingen säkerhet med afseende pâ artskilnaden ( littorale : 
”achæn. incluso parvo faciebus ovato-oblongis convexis 
minute punctatis obsolete striatis”; aviculare : ”ach. 
incluso subopaco faciebus ovatis granulato-striatis”). 
Dessa författare âsyfta sâledes en till P. avicu ¬ 
lare mycket närstäende form, hufvudsakligen skild 
genom köttiga blad och tillhörande hafsstränder; 
särskildt mä framhallas, att Links ursprungliga ’ditto - 
rale” är en form, hvars habitus ger anledning att 
förlikna den med den sydeuropeiska P. maritimum L. 
Denna form är i Skandinavien samlad â hafs- 
kusterna af södra Sverige (Skâne, Blek., Österg., 
Stockholms skârgârd, Boh.), â Norges kuster (Jæderen; 
Söndhordland, t. ex. Mosterhavn; Throndhjems amt; 
Nordlanden; Vest- och Ostfinmarken) och i Finland 
(Helsingfors). 
Samma växt träffas dessutom stundom inné i 
landet, längt frân kusten. Isynnerhet torde den före- 
