78 
komma flerestädes i nordliga Skandinaviens fjälltrak- 
ter vid gârdar, sätrar o. s. v. ; den slater sig der till 
den tjockbladiga, frodiga ruderatflora, som genom en 
ammoniakrik jordman far en habitus, lik vissa strand- 
växters. Den är samlad i Jämtland (Are), Lule Lpm 
(Qvikkjokk), Torne Lpm (Karesuando sub. nom. P. 
aviculare var. domesticum Læst.ï, Dovre (Kongsvold, 
Fokstuen). Pa Dovre växte den a sandiga vägar och 
gârdar, som ofta trarapades af boskap; stjälkarne voro 
förlängda, tryckta till jorden, mycket tjocka, nästan 
enkla ända frân roten, ormlikt bugtade och utefter 
heia sin längd tätt klädda af tjocka blad; kalken 
dubbelt större än vanligt och lifligt purpurröd. Pa 
samma satt är denna växt funnen utanför Skandina¬ 
vien. Wallroth (Linnæa, 14, s. 568) omtalar P. 
litorale Link (syn. P. salsuginosum Wallr. in litt.) 
frân Harz: ^’’zwischen dem Sommergetreide auf Gyps- 
und Salzhaltigem Boden der unmittelbar an der südl. 
Gränze des Harzes belegenen Salinen stellenweise” ; han 
framhäller ’’die Aehnlichkeit mit P. maritimum L,” *). 
Liksom aviculare i öfrigt, är /. litoralis hos oss 
annuell. Endast Link själf (Enumer. I, 1821) be- 
nämner sin ”P. littorale ” flerârig; men redan Mertens 
o. Koch anmärka häremot: ’’wir vermuthen, dass man 
das gewöhnliche P. aviculare im Frigidarium auch zu 
einer planta suffruticosa machen könne”. Links upp- 
gift har föga att betyda, säsom följande förhällanden 
visa. Den sydeuropeiska P. maritimum L. är en ”suf- 
frutex”, emedan stjälkarnes nedersta delar (liksom hos 
sa mânga andra sydeuropeiska typer, hvilka hos oss 
représenteras af Örter) förvedas tillräckligt för att i 
det gynnsamma klimatet lefva qvar genom Here ve- 
getationsperioder, och samma art skall därför utan 
tvifvel ocksä kunna öfvervintra i ett nordligare om- 
4 ) Däremot äro V P. salsuginosum” och y 'P. salsuginçum” frân 
vestra Asiens saliner o. s. v. af en annan typ, mycket spensliga, 
utdragna och smäbladiga (Herb. Stockh.). 
