99 
synnerhet ofta fallet, da bladen äro breda och stärkt 
konkava. Utvecklingen af kanten varierar ofta inom 
samma tufva, sä att t. ex. i densamma finnas om 
hvarandra stänglar med (svagfc) kantade och okantade 
blad. Nerven kan inom samma tufva vara utlöpande 
i härudden eller upphöra omedelbart nedom densamma; 
hos var. rosulatum och stundom äfven hos var. flacci- 
dum och var. carintlniacum upphör den vid eller föga 
ofvan bladskifvans midt. Haruddens längd och färg 
växlar ock mycket; sa är det regeln, att den pâ 
samma stängel är kortare pa de nedre bladen för att 
blifva allt längre pa de öfre bladen; kortaste blad- 
udden har var. carintlniacum , hos hvilken härudden 
blott är antydd, ja stundom, t. ex. hos en del blad 
pâ ett exemplar frân Svaneke pâ Bornholm, helt och 
hallet saknas. Härudden är vanligen färglös, men 
stundom gul eller (hos typisk Br. elegans ) rödaktig. 
Variationen af det fruktifikativa systemet har 
jag ej mera ingâende studerat, da, sasorn redan nämdt 
är, denna dioika art sä ofta uppträder steril, att man 
hufvudsakligen är hänvisad till de karakterer, som 
det vegetativa systemet har att uppvisa, vid särskil- 
jandet af dess former. Att äfven dess fruktifikativa 
system är föränderligt, framgâr dock däraf, att man 
hos arten eller âtminstone hos inom dess formkrets 
hörande arter urskilt former med synoika, polyoika 
eller autoika blomställningar, ehuru Br. capillare i 
regeln är dioik; fruktformen varierar ock, i det att 
den hos former med kortare och bredare blad vanli¬ 
gen är mycket kortare och tjockare än hos typisk 
Br. capillare. 
De talrika former af Br. capillare , som uppstâtt 
genom härofvan antydda variationer, synas mig kunna 
fördelas pâ tvenne hufvudgrupper, nämligen de van¬ 
ligen gröfre formerna med mera langsträckta, svagare 
konkava, torra stärkt vridna blad med längsträckt, 
smal basaldel och spädare former med breda, nästan 
