110 
pâ mossornas stora föränderlighet. Dâ den först be- 
skrefs af De Notaris (1869), hänfördes den af honom 
tili det, som man künde tycka, frân Amblystegium 
vidt skilda släktet Thujidium , och det egendomliga 
därvid är, att De Notaris’ misstag kan anses sâsom 
ganska ursäktligt, ty var. decipiens bildar i sjâlfva 
verket en brygga mellan de eljest hvarandra sa olika 
släktena Amblystegium och Thujidium. Men var. deci¬ 
piens är af intresse äfven i ett annat afseende, näm- 
ligen därigenom att den äfven förbinder A. glaucum 
med A. filicinum , i det att den väl tydligen hör till 
A. glauci formkrets, men dock genom en del karak- 
terer, sa t. ex. bladens vida celler, i hög grad när- 
mar sig A. filicinum. Af den hos oss hittills föga 
beaktade A. glaucum var. decipiens har jag sett skan- 
dinaviska exemplar frân: 
Vestergötland, Kinnekulle, Mörkeklef, fr., en spar- 
samt papillös form, och Billingen, Sknltorp, en form, 
som genom föga ntvecklade papiller och stambladens 
ej nämnvärdt vidare celler närmar sig a (J. E. Zet- 
terstedt); Medelpad, Tynderö, Astô pâ skalgrus i ett 
dike (H. W. A.) ; Angermanland, Hernön, Solum, 
och Ösjöns strand pâ skalgrus, frân den senare loka¬ 
len föga papillös, Nordingrâ vid källor vid Omne och 
nedom Ol-Perskläppen (H. W. A.); Urne Lappmark, 
Tengvattsân (J. angstrom); Kongsvold pâ Dovre (S. 
O. Ltndberg, N. C. Kindberg) ; Trondhjems amt, Stjôr- 
dalen, Hegre station, fr. (J. Pehrsson, N. Bryhn) och 
Klæbre, ïïejmdal (J. Hagen); Banen Hammerö (A. 
Blytt) och Mo, fr., föga papillös (H. W. A.); Salten, 
Baadfjeld; Tromsö amt, Tromsö samt i tallreg. pâ 
fjället Rubben i Bardodalen, fr., och i björkregionen 
pâ fjället Jerlnivare vid Altevand (H. W. A.). 
I Finland är samma form enligt Bomansson och 
Brotherus känd frân ej mindre än 7 af landets nord- 
liga botaniska provinser. 
