117 
ej public erade fakta, vunna vid författarens fortgâende 
yäxtgeografiska studier. Nâgra af dessa nyheter bafva 
redan antydts, för de öfriga hänvisas de intresserade 
till sjelfva arbetet. 
Jag öfvergar nu tili en kort framställning af 
den olikartade uppfattning, jag bar om nâgra af för¬ 
fattarens synpunkter öfver och satt att behandla den 
skandinaviska växtvärldens historia. 
Författarens äsikter om att den skandinaviska 
norden genom den sista nerisningen — ty det är väl 
denna, förf. menar med en del af istiden, som ligger 
före hans Dryas-flora — beröfvades heia sin flora, 
saledes äfven hvad som här funnits i interglacial tid, 
kan jag ej fullständigt gilla. I anslutning tili egna 
och Blytts yäxtgeografiska undersökningar anser jag, 1 ) 
att af nordens interglaciala flora till artantalet inga- 
lunda obetydliga raster bevarats pâ en del norska 
fjäll, särskildt i Dovre, Nordlanden och Finnmarken, 
hvilka ej öfverskredos af den andra landisen. Sär¬ 
skildt hafva vi frän denna tid den skandinaviska flo- 
rans amerikanskt-grönländska element. Och jag gär 
än längre: tili vdra södra svenska fjälltrakter i Jämt- 
lond och Härjeädalen hafva de viktigaste florelementen 
kommit frän den västliga flora , som ej förstörts af 
den andra nerisningen och ej, som man antager , frän 
den glaciala flora , hvilken vandrade frän sÖder, följande 
den bortsmältande landisens rand upp genom Norge och 
Sverige. — Hvad sedan den interglaciala florans Ur¬ 
sprung och vandringsvägar beträffar, hafva förhallan- 
dena gestaltat sig väsentligt olika. Till detta ämne 
hoppas jag dock en annan gang fâ âterkomma. 
Af alldeles olika mening är jag ocksâ med för- 
fattaren om de vandringsvägar, pâ hvilka Skandina¬ 
vien mottagit de florelement han kallar syd västliga. 
1 ) Jmfr Rutger Sernander, Den skandinaviska växtvärldens 
ntvecklingshistoria. Grundlinjer tili föreläsningar 1895, pagg. 13, 
14 och 16. 
» 
