127 
de perioder, Blytt och jag sökt pâvisa. I direkt an- 
slutning till mi g antager han nu att fördelningen 
mellan land och vatten mot slutet af Ancylustiden 
medförde ett mera kontinentalt klimat i det sydöstra 
baltiska omrâdet samt vid Skagerracks och Kattegatts 
kuster (Blytts boreala period), men att Litorinasänk- 
ningen för sam ma trakter medförde ett insulärt kli¬ 
mat (Blytts atlantiska period). JDäremot vände han 
sig mot Blytts antagande, att urernas flora i det inre 
af de västnorska fjordarne skulle vara relikter frân 
boreal tid, hvilka af ett insulärt klimat drifvits frân 
sjelfva kusttrakterna. Han anser, att denna flora 
mast draga sig tillbaka pa grand af de kalla somrar, 
som här den omtalade klimatförsämringen framkallat. 
— Men hvad som vid dessa hänsyftningar saknas, 
är en kort redogörelse för eller atminstone omnäm- 
nande af sjelfva teoriens om växlande torra och vata 
perioder tillvaro. Om att en sâdan Annes, lemnas 
läsaren sorgfälligt i okunnighet. Och dock är detta 
en teori, antagen af flere forskare pa den skandina- 
viska växtgeografiens gebiet och sedan mânga âr all- 
mänt bekant och kommenterad säväl i Skandinavien, 
Tyskland som England. — Förf. kan ej skylla pa att 
i hans arbetes plan ej ügger upptagandet af teorier, 
ty pa sädana vimlar hans arbete, och därom är intet 
att säga, tvärtom. 
Han utsträcker än längre detta afsiktliga ignore- 
rande. Som bekant anser Blytt närvaron af stubb- 
lager i vara mossar som ett bevis för sina perioder 
med ett relativt torrt klimat. Man ma hafva hvil- 
ken tanke som heist om uppkomsten af dessa stubb- 
lager; de äro en sä lagbundet och sa allmänt ater- 
kommande företeelse i de flesta af Skandinaviens torf- 
mossar, att de ovilkorligen äfven vid en torfmossun- 
dersökares allra första lärospan maste adraga sig hans 
uppmärksamhet och fordra en förklaring. Men icke 
