134 
Lindb. — Denna art ?r af utländska bryologer toga 
känd, men lätt skild frän den äkta E. Starckei (Brid.) 
Kindb. (Brachythecium Starkii Schimper, till en del) 
bland annat genom de stora, lângsamt afsmalnande 
bladen pâ stammen. 
(Forts.) 
Nâgra Skandinaviska former af Hieracium 
Auricula Lamk. et DC. 
Af K. O. E. Stenström. 
Den, som aldrig bar sysselsatt sig med att all- 
varsamt stndera Hieraeierna, plägar tvifla pâ form- 
begränsningen inom detta släkte. Men äfven den, 
som âratal bearbetat denna polymorfa växtgrupp och 
funnit, att den i sin helhet innehaller väl markerade, 
fast till antalet manga enbeter, ryggar tillbaka inför 
enstaka form-gyttringar, som synas vara mera an van- 
ligt trassliga. 
Sa förhaller sig Auricula-serien. — Under det 
att man inom andra afdelningar af släktet lätt nog 
far en blick pâ de olika formerna genom den samti- 
diga differentieringen i de vegetativa organens utbild- 
ning — i bladens form, tandning o. s. v. — och i 
holkarnas olika byggnad och beklädnad m. m., sa âro 
däremot hos Anriculæ de speciela enheterna i allmân- 
het knappast märkbart skilda ât i annat an i afse- 
ende pâ holkarnas storlek och holkfjällens fôrhâllan- 
den. Och äfven dessa karaktärer äro of ta föga fram- 
trädande. 
Näqeli och Peter hafva emellertid i sitt stora 
arbete, ”Die Hieracien Mittel-Europas”, uppstält 13 
Bot. Not. 1806. 
