135 
underarter ai H. Auricula betraktad sâsom kollektiv 
hufvudart, hvarjemte ytterligare andra former eller 
modifikationer underordnats en del af dessa under¬ 
arter. 
Med ledning af denna behandling har jag för- 
sökt att fa nagon klarhet i hithörande skandinaviska 
former. Detta syntes vara sa mycket lättare som jag 
hade tillfälle att anlita det af Peter utgifna exsiccat- 
verket (’’Hieracia Nägeliana”), i hvilket âtminstone en 
del af Nägeli och Peter’s ff. finnas utdelade. Ty 
huru omsorgsfullt affattad en beskrifning ma vara, 
sa kan den likväl aldrig füllt ersätta det naturliga 
föremal som beskrifves, om detta ocksa endast före- 
ligger i prepareradt skick. 
Men det är nödvändigt, att de utdelade exempla- 
ren verkligen motsvara de beskrifningar, som de äro 
afsedda att belysa d. v. s. att de tillhöra just den form, 
som de gifvas ut för att vara och ingen annan. Eljes 
kan det hända, att den sista villan bür värre än den första. 
I detta afseende maste man, sâsom bekant är, 
fiakttaga en viss försiktigket vid användandet af äldre 
exsiccat-verk. Det kan icke heller väcka förvaning, 
att dessa, âtminstone beträffande de kritiska släktena, 
i allmänhet icke kunna tillfredsställa nutidens for- 
dringar. Den kollektiva uppfattning af de samman- 
sättande enheterna, som förr gjorde sig gMllande, in- 
nan man fick syn pa de trängre typerna, göra detta 
füllt förklarligt — och man far rätta sig därefter. 
Man far vara beredd bade att finna fiera olika for¬ 
mer utdelade under samma nummer af samma exem¬ 
plar af exsiccat-verket, och att olika ex. hafva olika 
ff. under samma nummer. 
Efter det ovanligt stora arbete, som i senare ti- 
der och med nutidens uppfattning och arbetssätt ned- 
lagts af Nägeli och Peter pa Piloselloidernas utred- 
ning, sä har man väl om eljes nagonsin haft anled- 
ning att vänta sig en tiliförütlig bearbetning. Dess- 
