198 
stein ej i akt tagit § 3 och § 60 mom. 2 af de pa 
botaniska kongressen i Paris 1867 antagna s. k. De 
Candolle’ska reglerna, af hvilka (enligt den tyska edi- 
tionen) den förra som ledande grundsats fastställer, 
att alla namn, som künde gifva upphof at misstag, 
tvetydigheter eller förvexlingar, böra undvikas eller 
aflägsnas, den sednare ater bestrider giltigheten af ett 
namn om det är homonymt med underafdelningar eller 
arter af samma slägte eller med underafdelningar af 
sarnma art. Ref. anser att prof. W. i detta fall bort 
bibehälla sitt 1893 gifna namn E. tenuis , emedan det 
gafs sasom artnamn, och förkasta mitt 1886 gifna 
namn tenuis , emedan formen da benämndes som varie- 
tet och först nu upphöjts till art. 
Med hänsyn tili den osäkerhet som beträffande 
ett stört antal växtformers s. k. arträtt förefinnes, 
bland annat just hvad de pa sednare tider inom de 
gamla Linnéska arterna urskilda formerna vidkommer, 
torde det dock böra medgifvas, att just det af prof. 
W. följda förfaringssättet är det som säkrpst leder 
tili förebyggande af misstag och förvexlingar, i det 
han, oberoende af om en form benämnts som art el¬ 
ler varietet, tagit hänsyn tili det tidigast gifna nam- 
net och i öfverensstämmelse härmed aflägsnat ett ge- 
nom förbiseende senare tillkommet lika lydande namn. 
Ref. uppmanar ocksä mig, att om jag anser i fräga 
varande form vara art , gifva den ett namn. Alltsa, 
om jag anser den vara art, bör jag gifva den ett annat 
namn an det jag redan gifvifr, hvaraf torde följa, att, 
om jag ej anser den vara art, ma den fâ behâlla sitt 
namn (förutsatt att ej nâgon annan anser sig uppfor- 
drad att genom ett nytt namn uppträda som formens 
auktor), och salunda finge vi dâ en 1893 uppställd 
art E. tenuis och en 1885 uppställd var. tenuis af E. 
officinalis , resp. brevipila. Nu är emellertid fallet med 
den af mig 1885 särskilda E. tenuis det, att den ej 
i lika hög grad som andra former utgör en sjelfstän- 
