199 
dig art, utan sannolikt endast en underart af E. bre- 
vipila Burnat & Gremli. Det synes derföre som det 
säkraste förfarandet för undvikande af missförstand 
och förvexling vore, att vid fräga om namnen ej fä- 
sta sa mycket afseende vid rangskalan, d. v. s. om 
en form anses utgöra en högre eller lägre grupp, 
utan, i öfverensstämmelse med prof. Wettsteins här 
följda förfarande, icke tillâta ett och samma namns 
användande för Here former af samma slägte, vare 
sig de betraktas som arter eller varieteter, utan bi- 
behälla endast ett, och da naturligtvis det äldsta. I 
öfverensstämmelse härmed anser jag mig, som först 
användt namnet tenuis för en Euphrasia-form, alltsa 
ej böra genom ytterligare ett namn till det jag redan 
gifvit föröka synonymernas antal i botaniken. Att 
det ena af namnen latifolia i öfverensstämmelse här¬ 
med bör ändras, är sjelffallet. 
Huru vexlande i sjelfva verket uppfattningen af 
en forms betydeise eller värde kan vara, framgar 
bland annat af det faktum, att icke den i fraga va- 
rande tenuis är den enda bland de nu som arter be- 
traktade Euphrasia-iormerna 1 som Ursprungligen upp- 
ställts och benämnts som varietet, ja, att tili och med 
en frân E. officinalis sä väl skild art, som den af 
mig 1869 särskilda och 1879 i tryck publicerade E. 
micrantlfia , ar 1889, i likhet med öfriga frân E. offi¬ 
cinalis mer eller mindre afvikande former, med un- 
dantag af E. gracilis Fr., ej ansetts värd att ens om- 
nämnas i den andra upplagan af Herbarium Musci 
Fennici , medan numera en af denna editions utgifvare 
i sa hög grad synes hafva öfvertygats om rigtigheten 
af dess särskiljande, att han ansett sig böra gifva 
den ett nytt namn och salunda angifva sig som auk- 
tor för denna form. Han benämner den nemligen 
nu E. bottnica , och ref. i Botaniska Notiser gifver 
honom deri rätt, medan prof. W. klandras för det 
han godkänt namnet E. micrantha , som väl tidigare 
