225 
Örtbladets inre byggnad har hos Parnassia nätt 
en ganska hög grad af väfnadsdifferentiering, särskildt 
mesofyllet. Detta bestar af ett enskiktigt pallisad- 
cellager, därunder ett tydligt skikt af trattf'ormiga 
’’samlingsceller”, samt ett typiskt svampparenkym. Äf- 
ven den alpina formen af Parnassia palustris har jag 
undersökt och funnit, sâsom var att vanta, en rätt 
betydlig modifikation : epidermiscellerna äro mindre, sa 
att pa samma yta förekomma dubbelt flere celler hos 
den alpina formen än hos den mesofyta; klyföppnin- 
garna äro likaledes dubbelt liera pâ samma yta; pal- 
lisadcellerna äro ordnade i 2—3 skikt; svampparen- 
kymet har betydligt mindre cellmellanrum ; genom- 
luftningen blir dock härigenom ej hämmad, tillföljd af 
den samtidiga ökningen i klyföppningarnas antal. 
I blommans anatomi är särskildt fodrets bygg¬ 
nad intressant. Foderbla len äro, som bekant, stora, 
lifligt gröna och länge kvarsittande. Särskildt assi- 
milationsväfnaden är väl utbildad med pallisadceller, 
’’samlingsceller” och svampparenkym. Vidare kan ett 
dylikt blad lämna ett godt exempel pâ assimilations- 
väfnadens modifikationer vid olika belysning af samma 
organ. Genom kronbladens ställning i förhallande 
tili foderbladen kommer endast den yttre hälften af 
dessa att füllt belysas ofvanifran. Längre ner mot 
basen blir belysningen, tili följd af kronbladens öf- 
vertäckande, mindre. Pallisadcellerna äro i samman- 
hang härmed höga och tätt ställda i den främre de- 
len af foderlliken; längre mot basen blifva de mera 
trattformiga och lägre: vid foderflikens bas utgöres 
assimilations väfnaden af kubiska eller t. o. m. ofvan¬ 
ifran tillplattade celler. 
Slutligen vill jag anföra ett förhallande hos vin- 
terknoppen. Parnassia öfvervintrar med ett mer eller 
mindre tjockt rizom, som i sin spets bär en vinter- 
knopp af tätt hopslutna, tjocka outvecklade blad; heia 
knoppen är omgifven af stjälk- och bladrester, som 
