254 
Ju mer man frän ofvan nämnda linie nar vaster ocb 
söder ut, desto mer tilltager nederbörden. Inom de 
västligaste delarne af i fraga varande omräde, att 
döma af min egen erfarenhet, och sannolikt äfven 
inom de sydligaste torde det gifvas under âret fâ dagar r 
fria frän nederbörd. 
Det torra omradet. 
Vegetationen inom det jämför eise vis regnfattiga 
omradet lärde jag känna under en nära tvâ mänaders 
resa frän Porvenir pâ Eldslandets nordvästkust tili 
Rio Grande pa dess östra, hvarunder längre tippe- 
hall gjordes vid Paramo vid norra sidan af Bahia 
S:t Sebastian samt missionsstationen vid Rio Grande, 
Eldslandets mest betydande vattendrag. 
Den beresta kuststräckan är ytterst enformig,. 
sandig, med fâ pâ ett undantag när obetydliga vatten¬ 
drag, detta dock med undantag af den inre, bag- 
formiga stranden af Bahia S:t Sebastian, dar lera har 
vidsträckt utbredning. Smasjöar — laguner — sa- 
väl med salt som sött vatten Annas här och hvar, 
förträ desvis i trakten af Rio Grande. Innanför ku- 
sten är landskapet smakulligt eller genomdraget af 
vanligen laga höjdsträckningar, som understundom na 
fram tili kusten och dar afslutas med branta afsatser 
s. k. barancas. 
Floran är inom detta omrade i det stora heia 
densamma ända ned tili Rio Grande och ett stycke 
söder om denna flod och för öfrigt ganska artfattig. 
Af arter, hvilkas förekomst är bunden vid hafsstran- 
den, gifves det blott en enda, nämligen den halofila 
Senecio candidans DC., en ganska succulent art med köt- 
tiga och stärkt hvithariga blad. Den för floran pâ 
Patagoniens ostkust karakteristiska compositeen Lepi- 
dophyUum cupressiforme Cass., en snârbildande buske, 
hvilken äfven tillhör Eldslandets flora, synes ocksä r 
ehuru i längt mindre grad än föregäende art vara 
