259 
Cass., Hordeum jubatum L., Cerastium arvense L. och en 
ännu obestämd art af släktet Senecio. Inom mindre 
omrâden kunna en eller annan af öfriga arter under- 
stundom na öfvervikt sâsom Lepidophyllum cupressiforme 
Cass, och Empetrum nigrum var. rubrum Vahl. 
Utom förutnämda, inom Eldslandets norra och 
üstra delar mera allmänt spridda arter gifves det 
icke sa fa andra, hvilka växa pâ enstaka stallen eller 
aro mycket glest spridda öfver hela det ifrâgava- 
rande omradet. Bland dessa ma framhâllas Ephcedra 
patagonica Ph., Dr aba FaUdandica Hook. fil. och D.funi- 
culosa Hook, fil., Gaultheria micropliylla Hook, fil., Ge¬ 
ranium sessiliflorum Cav., Oxalis enneaphylla Cav., Azo- 
rella filamentosa Lam., Panargyrum abbreviatum Hook, 
et Arn., Colobanthus crassifolius Walp., Gunner a magei- 
lanica Lam., Samolus spathulatus DC., Pliaca sp., Myo- 
surus minimus L. (?), Myosotis albiflora Banks et Sol., 
Eritrichium albiflorum Gris., Viola fimbriata Steud., 
Arjoona patagonica Homb. et Jacq., Subidaria aqiiatica 
L. o. s. v. 
Vegetationen är som nämts mycket enformig, 
och den blir det sa mjxket mer som k^ptogamflo- 
ran icke gärna kan inom detta relativt torra om- 
râde vara annat an svagt utvecklad. Af svampar, 
lafvar och mossor erhöllos endast ett fatal arter, och 
af de sistnämda togos de fiesta vid den fnktiga foten 
af nâgra barancas. 
Vid Rio Grande börjar Vegetationen i nâgon 
man att ändras. Dar uppträder i större mängd den 
märkvärdiga umbelliferen Azorella gummifera Spr. (Syn. 
Bolax glebaria Comm.), en art, som visserligen anträf- 
fades norr ut, ehuru pâ större höjd öfver hafvet, sâ¬ 
som vid Porvenir omkring 200 m. högt och vid Rio 
8:t Martin omkring 300 m., men som vid Rio Grande 
gâr ned sa godt som tili hafvets niva. Den bildar 
stora tufvor, intill 2 à 3 m. i diameter och tili for¬ 
men erinrande om sphagnumtufvor och sä harda, att 
