261 
sa vidt mina iakttagelser räcka äro sanka och ge- 
nomflytas af bâckar. 
Dessa skogar äro ytterligfc enformiga, bildade af 
ett enda trädslag, enligt min uppfattning en form af 
Fagns antarctica Forst. Denna form grenar si g redan ' 
frân roten i flere stammar af tämligen mâttlig hôjd. 
8 â 10 m. eller föga däröfver. 1 ) Bladen pâ träden 
i skogens utkant äro ovala, rännformiga, under det 
de pä träden inuti skogen âtminstone pâ de lägre 
grenarne äro betydligt mindre, nästan runda, plana 
samt af ljusare färg och tunnare än de i skogens ut¬ 
kant. Träden sta ganska tätt och belysningen i sko¬ 
gen är därför ganska mâttlig. Marken är dock ej 
synnerligen fuktig. Vegetationen i skogsdungarne 
och skogen är öfver allt densamma, i hög grad 
artfattig, men vanligen mycket frodig. Det lägsta 
skiktet bildas af nagra sparsamt uppträdande svampar, 
mossor saknas sa godt som alldeles; nästa skikt ut- 
göres af Galium Aparine L., vanligen ganska tät och 
för öfrigt steril utom i själfva skogskanten. Ett 
tredje skikt bildas af 4 arter, hvilka vanligen växa 
atskilda hvar för sig, nämligen Osmorhiza cJiilensis 
Hook, et Arn., ända till 1 m. hög, Alopecurus alpi- 
nus Sin. 1,5 m hög, Phleum alpinum L.. 0,8 m. hög 
samt en ännu ej bestämd graminé. Pâ sol- och vind- 
öjDpna, torra ställen uppnä dessa arter föga mer än 
halfva denna storlek. Ett fjerde skikt bildas slutli- 
gen af Ribes magellanica Poir., som bildande mindre snär 
förekommer i och nära skogskanten. Berberis buxifolia 
Lam. träffas ibland vid skogsbrjmet, men gär icke 
in i skogen. Annu en art, tillhörande det orn vär 
mistel erinrande släktet Myzodendron , äterstär att an- 
föra nämligen M. punctulatum Banks et Sol., som of- 
ta i stör mängd parasiterar pâ bokarne. Det mä 
slutligen anmärkas, att gränsen mellan skog och skog- 
*) Hufvudarten har en vanlig enkel stam af ansenlig- tjocklek 
och höjd. 
