v 
276 
natur faller vid första pâseendet i ögonen. Pâ föl- 
jande satt är afdunstningen nedsatt: hos Chiliotr ichum 
amelloides genom fasta, läderartade blad med hvitul- 
lig undersida, hos Lepidophyllum cupressiforme genom 
reducerande tilltryckta blad och dessntom genom 
hartsafsöndring, hos Berberis empetrifolia genom köt- 
tiga. nästan barrliknande blad; Here compositéer af 
slaktena Panargyrum och Senecio äro stärkt hvithäriga 
eller hvitulliga ; andra compositéer hafva styfva blad 
med taggig eller tornig kant, Homoianthus cchinulatus 
dessutom bladkanterna tillbakaböjda, tryckta intill 
bladets medelnerv: nâgra arter af släktet Azorella 
sâsom A. gummifera och i mindre grad A. ccespitosa , 
skydda sig mot for stark afdunstning dels genom hop- 
trängdt kompakt, tufvadt växtsätt, dels genom styfva, 
läderartade blad; mänga gras hafva rullblad; Alope- 
curus alpinus har i ett tunnt vaxöfverdrag skydd mot 
för stark afdunstning; da denna art växer pâ fuktig 
mark eller i skugga, är detta vaxöfverdrag svagare 
utveckladt och växten mindre glaucescent; ett par vid 
vattenlaguner och inom de större vattendragens af 
tidvattnet berörda omrade växande gras hafva stic- 
kande bladspetsar och i djupa färor insänkta klyföpp- 
ningar. 
Inom Eldslandsarchipelagens regnrika omrade skulle 
man a priori knappast vänta sig xerofilt utvecklade 
arter, och dock äro sadana därstädes langt ifran säll- 
synta, tvärt om mycket vanliga. Xerofilt utvecklade 
äro atminstone Drimys Winteri , Fagus betuloides , Ber¬ 
beris ilicifolia , Desfontainea spinosa , Bernettya mucro- 
nata , Lebetanthus americanus , Myrtys mumrnularia , Te- 
pualia st>pularis ) Bhilesia buxifolia och Callixene mar - 
ginata. 
Den xerofila utvecklingen hos dessa kan omöjli- 
gen vara framkallad af behofvet af skydd mot af¬ 
dunstning — sädant vore meningslöst — och orsa- 
ken tili den xerofila byggnaden hos dessa arter maste 
