286 
rektangulär pâ det sâsom U. Bremii ansedda exem- 
plaret. Efter nâgra dagar slogo ett par blommor ut 
pâ andra stand. Det visade sig dâ, att underläppen 
omedelbart efter utsprickningen är platt och rund, 
men redan etter 5 à 6 timmar vikas kanterna ner, 
och blomman blir en typisk U. minor. Det bör 
kanske tilläggas, att U. minor pâ denna fyndort hade 
större blommor an pâ de skânska och halländska lo- 
kalerna. Häraf torde framgâ, att U. Bremii här i 
Sverige icke ens är ”en obetydlig formförändring” (se 
Bot. Not. 1887 pag. 45) af U. minor , utan helt en- 
kelt ett blomningsstadium, som hvarje U. minor har 
att genomga och som, därför att det varar sa kort 
tid, i allmänhet har undgâtt uppmärksamheten. Huru 
det fôrhâller sig i Tyskland rned U. Bremii , kän- 
ner jag ej. 
Samolus Voler andi — Sk. Brantevik (Stud. I. 
Harring). 
Laserpitium latifolium — Sk. Smedstorps ängar. 
Peucedanum oreoselinum — Sk. Smedstorp, pâ 
en sandkulle i utmarken. 
Pimpinella magna — Hall. Stafsinge, nära kyrkan. 
Helosciadium inundatum — Sk. vid Nybromölla 
i Bör um. 
Ranunculus repens ß latisectus Lge — Sk. Kra- 
geholm; pâminner genom sin stärkt hâriga stjälk 
och de breda, föga inskurna, smâbladen om R. la- 
nuginosus. 
Ranunculus acris v. multifidus DC — Sk. Skott- 
husa vid Ofvedskloster. Den erinrar om R. poly~ 
anthemos. 
Batracliium paucistamineumß divaricatum (Schrank) 
/. anomala (Godr.) Gelert — Sk. Kiviks Esperöd. Jag 
anför denne Batrachiumform icke sâsom vore den 
ur floristisk synpunkt anmärkningsvärd, utan sâsom 
exempel pâ en biologisk dimorfism. Den nedre delen 
af växten är nämligen en form med utspärrade flikar 
