18 
For de höiere Planters och Ferskvandsdyrenes 
Vedkommende behandles dette sidste Spörgsmaal me- 
get udförligt af Darwin 1 ) og senere af Kerner 2 ), 
som have eftervist, at Frö af en hei Del forskjellige 
Plantearter hænge fast i Jord paa Fuglenes Födder 
og Næb. Kerner gjör særlig opmærksam paa, at 
enkelte Sumpplanter med meget sraaa Frö paa denne 
Maade knnne spredes over store Afstande og dette 
vil da selvfölgelig endnu lettere kunne ske med Al- 
gernes Hvilestadier. Da det ved denne Sprednings- 
maade knn kommer an paa at hænge fast paa Fug^ 
lenes Ydre, kan ligesaagodt insektædende som frö- 
ædende Fugle tjene til Spredningen. Det er en- 
dog meget almindeligt, at Linerlerne opholde sig net- 
op i Nærheden af smaa Vandsamlinger, hvor de kunne 
faa Dynd paa Födderne, ja man kan endog underti- 
den se dem spadsere om paa de Algemasser, som flyde 
paa Vandets Overbade. Særlig under Vandringerne 
hvert Aar ville Trækfuglene have Anledning til at 
sprede Ferskvandsalgerne over store Afstande; thi 
da jeg for har omtalt hvor modstandsdygtige mange 
Alger ere mod Indtörring og da Fuglene kunne flyve 
60—70 Km., ja enkelte som Svaler og Vandrefalke 
endog 180 Km. i en Time, er det klart, at mange 
Alger kunne i levedygtig Tilstand spredes paa denne 
Maade over saadanne Afstande som fra Norge til 
England (450 Km.), fra Skotland til Færôerne (320 
Km.), fra Skotland til Island (800 Km.), fra Kola- 
Halvöen til Nowaja-Semlja (600 Km.), fra Norge til 
Spitsbergen (700 Km.), og endnu lettere fra Island 
til Grönland (300 Km.). 
Naar det nu (som det fremgaar af Boldts 3 ) om- 
hyggelige Sammenstilling for Desmidieernes Vedkom- 
mende) viser sig, at der er en betydelig Lighed mellem 
0 Ch. Darwin, 1. c. p. 474 o. f. 
2 ) A. Kerner. Pflanzenleben B. II. Lpz. u. Wien 1891. p. 803. 
3 ) R. Boldt, 1. c. p. 145. 
