34 
växternas öfriga funktioner är emellertid högst ofull- 
ständigt känd; t. ex. beträffande assimilationen vet 
man visserligen, att värmesträlarna i och för sig ej 
kunna framkalla assimilation (Draper 5 ), Pfeffer 6 )), 
hvarmed ju ej är sagdt, att de ej kunna i förening 
med de lysande stralarna vara af stör betydelse för 
densamma. Vid närmare eftersinnande fann jag där- 
för, att en sâdan slutsats som den ofvannämda skulle 
vara förhastad, fast sannolikheten af densamma ej 
torde kunna förnekas. Resultaten af mina undersök- 
ningar kunna tili följd af det fatal växter, jag användt, 
ej göra ansprak pa allmängiltighet; jag hoppas fram- 
deles kunna utsträcka undersökningarna. 
För experimentell begagnade jag mig af en c:a 
l m. lang, 3 / 4 m. bred och 5 cm. hög läda, hvars 
botten utgjordes af glas. I ladan befann sig koncen- 
trerad alunlösning, bekant genom sin förmaga att 
absorbera de mörka värmesträlarna, atm. till stör del. 
Under lâdan, som naturligtvis uppstäldes i horisontal 
ställning, anordnades försöksväxterna sä, att solljuset 
för att träffa dem maste passera alunlösningen. För 
öfrigt befunno de sig under lika yttre förhallanden 
som de växter, med hvilka jag jämfört dem. De 
växter, som jag använde, voro Ribes , Ulmus, Rosa , 
Heliotropium, Fuchsia , Sort chus, Vicia och Visum. Vid 
jämförelsen tjenade hos Ribes och Rosa olika grenar 
af samma individ, hos de öfriga olika individer. Ex- 
perimentet pagick fran midten af Juli tili slutet af 
Augusti. Väderleken var synnerligen gynsam, at- 
minstone den första tiden, da de fiesta dagarna voro 
vackra solskensdagar. 
I yttre utbildning förete den normalt utvecklade 
formen (i det följande benämd a. formen) och den 
under alunlösning utvecklade (b. formen) hos Helio- 
tropium och Fuchsia ingen märkbar olikhet, hos Ri¬ 
bes, Ulmus och Rosa deremot tydlig olikhet, hvad 
bladens storlek beträffar; dessa äro nemligen afgjordt 
