38 
Heliotropium, Fuchsia och Pisum; störst är skilnaden 
hos Kibes, der cellerna hos b. äro nära dubbelt större 
än hos a., hos de öfriga är skilnaden ej sa stor, men 
dock tydlig. Hos Sonchus och Vicia (isynnerhet den 
förra) äro cellerna omvändt mindre hos b. Att ett 
liknande vexlande förhällande äfven eger rum beträf- 
fande sol- och skuggväxter, framgâr af Dufour’s 7 ) un- 
dersökningar ; bland de växter han undersökt i afse- 
ende pa assimilationsväfnadens utbildning har Fraga- 
ria vesca större palissadceller i tangential rigtning i 
skugga, Helianthus lætiflorus deremot mindre; för öf- 
rigt egnar Dufour saken ingen närmare utredning. 
Antalet cellager i palissadparenkymet är öfverhuf- 
vud detsamma hos a. och b. Kosa har 2, Ulmus 1 
—2, de öfriga 1 cellager. Kibes och Kosa utbilda 
hos a. formen pä gränsen till svampparenkymet här 
och der ett s. k. intermediärt lager, hvilket saknas 
hos b. formen. 
Inter cellular er na äro hos alla med undantag af 
Pisum, som ej visar nâgon skilnad, större hos b. formen. 
5) Svampparenkymet erbjuder ej mindre an- 
märkningsvärda förhallanden. 
Dess absoluta mäktighet pâ tvärsnitt är hos Ki¬ 
bes, Kosa, Ulmus, Heliotropium och Fuchsia densamma 
hos a. och b. Hos Sonchus, Vicia och isynnerhet 
Pisum är den deremot större hos a. formen. Dess 
relativa mägtighet (d. v. s. i förhällande tili bladets 
tjocklek i blir hos de 3 förstnämda tili följd af de i 
radial rigtning kortare palissadcellerna och de ofta 
lägre epidermiscellerna naturligtvis större hos b.; hos 
Heliotropium och Fuchsia, likasâ hos Sonchus och 
Vicia blir den densamma hos a. och b. ; hos Pisum 
bli bade den absoluta och relativa mägtigheten större 
hos a. formen. 
Cellernas storlek kan tili följd af deras oregel- 
bundenhet svärligen jemföras. Pa tvärsnitt synas 
