spridningens betydelse för växtformationernas samraan- 
sättning i Stockholms skärgard. 
Bärväxter spela en mycket betydande rol i skär- 
gardsvegeiationen, särskildt i de yttersta kobbarnes, 
och detta sâyâl genom art- som individantalet. Af 
de af Wahlström 1 ) för Norrtelgetrakten uppgifna vâx- 
terna hafva af de för endozoisk spridning anpassade 
arterna ett mycket stört antal anträffats, näml. 90, 
1 ^ 2 ). De kunna sâledes sägas vara väl represente- 
rade. Af de för spridning pâ annat sätt utrustade 
arterna âr procentsiffran mellan 40 — 50. Môjligen 
torde det höga procentantalet för bärväxter till en 
del bero därpa att de till en mycket stor del utgöras 
af allmänna former och att bland de ôfriga procent¬ 
antalet af sällsynta former âr mycket högre än bland 
dessa, men dâ skilnaden är sa betydlig (de förra äro 
jn dubbelt sä väl représenter ade som de sen are) synes 
mig dessa siffror böra sättas i nâgot samband med 
spridningen. De yttre skärens vegetation ger ock i 
allmânhet intryck af att till en stor del hafva foglar 
att tacka för sin uppkomst. 
Fröspridningens biologiska betydelse är icke blott, 
att växterna därigenom kunna förflyttas frân en ort 
tili en annan och där intaga nya omraden, utan ock 
att -de arter, som hafva de bästa spridningsmedeln 
hafva de bästa utsigterna att först infinna sig pâ en 
plats, dâ den blottas för Vegetationen. Hafva de väl 
här fatt fotfäste, kunna de ofta uthärda under ogyn- 
samma förhallanden, da kampen med medtäflarne icke 
är sa skarp för de först ankommande. De äro plat- 
sens ”beati possedentes”. 
0 Synopsis plantarum regionis telgæ borealis. Diss. Ups. 1847. 
Detta arbete omfattar socknarna Frötuna. Radmansö, Estima. Mal- 
sta, Bro och Vätö samt delar af Länna, Rö, Husby-Skederid, Lo- 
liärad, Söderby-Karl ocli Wäddö. Det undersökta omrädet inne- 
fattar blott delar af Vätö och Radmansö. 
2 ) De, som saknas af de spontana arterna^ äro endast Arctos- 
taphylos uva ursi, Fragaria collina , Solanum Dulcamara och 
nigrum. 
