118 
muni simplici, stigmate lineari”. Han anser sâledes, 
att namnet Sp. erectum L. omfattar bagge arterna 
och vill icke använda det sâsom artnamn för nâgon 
af dem. J. D. Leers (Fl. Herbornensis ed. II Ber¬ 
lin 1789 pag. 209) upptager sâsom art Sparganium 
erectum foliis erectis triquetris Linn. Sp. 1378 (Hall. 
1303). I diagnosen upplyses bland annat: ”spica sim¬ 
plici et rarnosa variât”. Den bifogade bilden (Tab. 
XIII Hg. 11) är en Sp. ramosum, hvad frukten be- 
träffar närmast öfverensstämmande med den af mig 
kallade var. microcarpa. À. von Haller (Hist. Stirp. 
indig. Helv. 1768) upptager pä det af Leers äsyftade 
stället sâsom n:o 1303 ”Sparganium caule foliisque 
erectis”, delar den i a ramosum och ß non ramo¬ 
sum samt citerar för bägge Linnés Sparganium foliis 
erectis triquetris Sp. plant 1378. Beskrifningen är 
mest afpassad etter Sparg. ramosum. Angaende blom- 
ställningen skrifver han: ex sinu foliorum superiorum 
pediculi angulosi et index i, nudi, ramosi in a , non 
ramosi in ß , plures in a — — —-. Leers 
och Haller sammanslâ säledes Sp. ramosum och sim¬ 
plex till en art, för hvilken Leers använder Linnés 
namn Sp. erectum, medan Haller lâter den vara utan 
namn. Curtis, Ehrhart och i allmänhet de senare 
floristerna följa Hudson och delà Linnés Sp. erec¬ 
tum pä tvâ arter, Sp. ramosum Huds. och Sp. sim¬ 
plex Huds. 
Dâ sâlunda de post-Linnéanska författarne lika 
litet som Linné bestämdt utmärkt nâgon af de tvâ 
arterna sâsom Sp. erectum , sakna vi hvarje anledning 
att âterupptaga detta namn, anseende, att, om det 
skulle ske, man blott vâllar en alldeles obehöflig 
konfusion inorn nomenklaturen. Vi skrifva sâledes Sp. 
ramosum Huds. och Sp. simplex Huds. 
Sp. ramosum Huds. 
I min bearbetning af detta slägte âr 1889 för 
12 uppl. af Hartmans Handbok i Skandinaviens flora 
