121 
än hos ramosum (r 1), men hos bägge förekomma 
celler af olika dimensioner tili och med i samma rad; 
vidare äro cellerna i de rader, som ligga närmast sli- 
dans köl bredare än i dem, som ligga längs kanten; hos 
microcarpum äro naturligtvis cellerna liksom växtens 
alla vegetativa organ mindre, än hos de andra bägge. 
Jämför man mina bilder med Celakovskys, finner 
man, att de ej füllt öfverensstämma, hvarför jag tror, 
att slidornas cellväfnad är mycket beroende pä de 
lokala förhällanden, under hvilka växten lefver. Sli- 
dan är hos ramosum trindryggad, tjock, hos neglec- 
tum och microcarpum hvassryggad, tunn ; dess yttersidor 
äro hos ramosum plana eller oftare konvexa (r 2), 
hos neglectnm (n 2) och typisk microcarpum (m 2) kon- 
kava, men hos former frân Wenersborg och Rynge 
(Sk. v. om Ystad), hvilka med afseende pä frukten äro 
att räkna tili microcarpum, plana. Skifvan, tagen 
nagra cm. ofvan slidans slut, är i tvärsnitt hos ra¬ 
mosum nästan rent triangulär med en svag fara pa 
insidan (r 3), hos neglectum nästan plan med stark 
köl (n 3), hos microcarpum (m 3) triangulär men med 
skarpare framträdande köl än hos ramosum. Dessa 
olikheter nivelleras emellertid, sä att man närmare 
spetsen kan fa alldeles lika tvärsnitt af alla tre for- 
merna. Yi meddela här figurer endast af de mest 
olika, nämligen ramosum (r 4) och neglectum (n 4). 
Cellerna äro större och väfnaden lösare hos ramosum 
än hos neglectum, hvarför bladen blifva betydligt 
styfvare och fastare hos den senare än hos den förre; 
microcarpum är i dessa hänseende intermediär. Bla¬ 
dens färg gifver inga karaktärer; hos neglectum frân 
Rynge och Grönhult äro bladen utprägladt ljusgröna, 
medan den vid Charlottenlund har mörkgröna, glau- 
cescenta blad; ramosum har i allmänhet rent mörk¬ 
gröna blad, exemplaren frân Svarte och Wadstena hade 
dem ljusgröna, hvilket i reglen inträffar pä torrare 
lokaler, microcarpum har i Medelpad och pä Gotland 
