125 
och en outvecklad (r 12). Den füllt utvecklade fri- 
ska frukten af oocarpum synes pa fig. 00 1 och den 
torra pa 00 2, den senare icke olik r 9; en nâgot 
förträngd är 00 3, hvilken är alldeles lik r 11; ty- 
pisk frisk neglectum är afbildad sâsom n 7, torr sâ¬ 
som n 9, förträngd ser den ut som n 8, och afviker sa- 
ledes föga frân de förut afbildade, förträngda fruk- 
terna; frisk microcarpum är afbildad sasom m 7, tor- 
kad ser den alldeles ut sâsom r 11, d. v. s. taket 
blir kupolformigt. Vid genomsnitt strax under takets 
början af den torra frukten hos ramosum (r 13) sön- 
derfaller det smala pericarpiets kärl och cellväfnad all¬ 
deles, sä att rummet mellan epidermis (e) och stenen 
(b) är nästan tomt, d. v. s. ser ut sâsom en enda la- 
kun, här och där öfverkorsad af en brüsten cellvägg; 
stenens ribbor äro laga och kullriga. Hos neglectum 
(n 10) är pericarpiet bredt, fincelligt och persistent, 
och kärlen synas tydligt mellan stenens ribbor, som 
äro höga och spetsiga; hos oocarpum är pericarpiet 
smalt; microcarpum (m 10) bildar öfvergangen mellan 
ramos. och ngl., pericarpiets yttre lager sönderfaller, 
men det inre persisterar, sä att saväl kärl som celler 
synas mellan och utom stenens ribbor, som mera likna 
ramosum än neglectum. Om märkena kan jag ej 
yttra mig med bestämdhet, da jag ej studerat blom- 
mande individ; att döma efter frukterna, där de 
kvarsitta efter befruktningen och under fröredningen, 
vexla de mycket tili sin längd. De torra frukternas 
färg varierar mycket. Hos ramosum äro de i all- 
mänhet bruna med svart tak, men kunna ocksa an- 
taga en rent askgrâ färg pâ bade tak och sidor; hos 
neglectum fran Rynge äro de nästan rent gula, frân 
Grönhult gulbruna, fran Charlottenlund mörkbruna, 
frân Helsinborg askgrâ ; hos microcarpum frân den ty- 
piska lokalen i Medelpad äro de gulbruna, frân syd- 
ligare trakter oftare mörkbruna. Icke heller fruk- 
