126 
terna gifva sâledes stöd for att uppfatta dessa Spar- 
ganier sasom skilda arter. 
Fran mossar i Balkäkra, vaster om Ystad, gar 
en liten back genom bördiga âkrar i sydlig riktning 
ned till Östersjön och korsar vagen mellan Charlot- 
tenlunds järnvägsstation och herresäte. Söder om bron 
är bäcken mycket rik pa Sparganier. Under en lang 
sträcka ntgjordes sistliden höst dessa af särdeles hög- 
vnxen, fertil, mörkbladig Sp. neglectum, men längre 
söderut pätraffade man en füllt ut lika lang sträcka 
tätt bevuxen med fullständigt sterila, men manshöga, 
likaledes mörkbladiga stand, antagligen af neglectnm; 
endast pa ett stalle, dar man i bäcken lagt nägra 
större stenar för att tjäna som öfvergängsplats, funnos 
i heia detta bestand tva fertila individ, men dessa 
voro alldeles tydlig ljusbladig, lägväxt microcarpum. 
Sedan det sterila beständet tagit slut, gär bäcken ge¬ 
nom en skogsdunge och sparganierna tyckas försvunna. 
Närmare utloppet träffade jag dock först tva micro- 
carpum-individ och sedan ett nytt beständ. Detta 
var mycket glest och bestod af oocarpum, blandad 
med ren ramosum och Here sterila, obestämbara indi¬ 
vid. Den omständigheten, att de sterila exemplaren 
äro sä föga karakteristiska, tyder pâ en degeneration, 
och jag erinrar mig osökt härvid Lektor Alb. Nils¬ 
sons iakttagelser frän sjön Täkern i Ostergötland (Se 
Tidskrift för Skogshushällning 1896, pag. 207 ”Om 
örtrika barrskogar”), där Sparganium ramosum säges 
”arbeta pa sin egen undergäng”. Lekt. N. har där 
sett, hum Sparganium-beständen, medan de äro unga, 
utmärka sig för en allmän frodighet och fertilitet, men 
sedan de tillvuxit i kanterna och utbredt sig öfver 
större y tor i sjön, i midten blifva mindre frodiga och 
sterila, glesna samt tili sist dö bort, sä att man kan 
finna ”ruggar af ända tili 50 meter i genomskärning, 
hvilka äro bildade af ett endast meterbredt Sparganium- 
bälte, under det Sparganium saknas fullständigt innanför 
