, 
199 
naden ett för solstrâlarne ogenomträngligt tak, hvilket 
rundtom racker ned tili marken. Tallens yidd är 
större an höjden, under gren- och barrtaket bildas 
ett tältlikt rum, och det heia ser utvändigt ut som en 
grönskande kulle. Nâgon A. incana künde ejheller 
här upptäckas. 
Mariestad. Enligt uppgift skulle A. incana växa 
vid Johannesberg öster om staden, men uppgiften är 
säkerligen felaktig. I stadens utkant star en pii, som 
lär vara fragilis X pentandra. 
Hassle. Vid kyrkan är liksom vid Leksberg ett 
växtcentrum. Här förekomma Echinospermum, Salvia 
verticillata, Galium verum ß albidum m. il. samt vid 
Vänern Cardamine parviflora. Hit har A. incana 
ännu ej hunnit, ehuru den som bekant växer i 
Hofva ej langt härifrän. 
Torsogruppen. Norr och nordväst om nu skil- 
drade trakter ligga i Vänern Tors-ö, Odens-ö m. fl. 
Här förekommer, dock ej sa talrikt nu som förr, da 
skogssköflingen ännu ej hunnit hit, s. k. malratall — 
”Malm Furu” i Linders Flora Wiksb. — sä härdad af 
Vänerns stormar, att det af sâdan tall sâgade virket 
”sjöng som en stämgaffel,’ 1 da det stöttes mot ett 
hardt föremal. Pâ ett par af öarne letade jag för- 
gäfves efter A.. incana. 
Lugnas. Sydost om Björsäter utbreda sig Lugn- 
äsbergets kambriska ailagringar. Här finnes ännu 
en och annan ”äng” med äkta ekilora: ek, hassel, 
lind, oxel m. fl. löfträd samt Viburnum, Lonicera, 
Lathræa, Circæa alpina, Dentaria, Milium m. fl. 
Denna floras omräde förminskas dock ârligen, i det 
den dels spränges af granen och dels maste vika för 
plogen. I en sâdan äng anträffades ett par buskfor- 
miga ekar af underligt utseende. De närmast marken 
befintliga bladen voro nämligen normala sa till stor- 
lek som färg, men de högre upp sittande aftogo sä 
smâningom i storlek mot toppen, där de minsta voro 
