209 
gerspriis pâ Seeland och vid Hofmansgave pâ Fyen; 
att om stamarterna ej nu yäxa tillsammans pâ dessa 
lokaler, intet hindrar, att sä har skett i forna tider, 
och att saledes möjligheten af hybridisering, äfven 
om den nu är utesluten, dock icke alltid varit det. 
Vi öfverga nu tili granskningen af de danska 
exemplaren. Pâ ett ark, signeradt ”Jægerspriis, legit 
S. Drejer” hafva de undersökta blommorna mer än 
hälften af pollenkornen förminskade; samma förhal- 
lande rader med nagra individ fran samma lokal, sig- 
nerade r Fl. Danica II 425 6 | 9 68 Benzon”, och ett, â 
hvilket antagligen Drejer själf skrifvit ”legi ad Jæ- 
gerspriis”; pâ ett fjärde ark fran samma lokal fanns 
ett stând med fullgodt pollen. Äro exemplaren fran 
denna lokal saledes nâgot olika med afseende pâ 
frömjölets godhet, sa äro de dock lika däri, att fo- 
drets 2 ribbor äro glatta eller nästan glatta, och att 
knippena äro täta, sub-bilaterala. Frän Hofmansgave 
finnas 2 ex. af l8 | 7 1852; bägge hafva de fodrets 
tre ribbor stärkt, de 2 svagt hariga, men det ena 
är af St. bahusiensis vanliga storlek och har godt 
pollen, det andra är lagt, smabladigt och har dâligt 
pollen. Bägge dessa äro mähända af hybridogen 
natur, men det förra har redan âtergâtt till typen, 
endast i fodrets svaga behäring bärande en erinran 
af sitt Ursprung, det andra har ej nâtt sa langt pâ 
atervägen. Samma förhallande som med det sista 
exemplaret, har jag iakttagit a ett ark frân Holbæk 
(lâgvuxen, godt pollen, 2 ribbor nakna), och fran 
Hjortholm finnes ett liknande exemplar med alla 5 
ribborna svagt hariga; bägge tolkar jag pâ samma 
satt som det första exemplaret fran Hofmansgave. 
Nâgot be vis för mitt antagandes riktighet har 
jag saledes icke funnit — och skall det nagonsin fin¬ 
nas, far det väl sökas pâ strandängarne vid Hof¬ 
mansgave och Jægerspriis, icke pâ torra exemplar — 
men väl ett stöd för min asikt, att St. rariflora Fr. 
