233 
lanum Jiumi/e, D. Primula acaulis f. rubriflora, S. för D. 
Cardamine silvatica , hirsnta och impatiens , D. Salicornia 
Jierbacca , F. Rumex arifolius, N. Stellaria Friesiana v. Tiiria , 
S. Dessutom följande norska: Aira alpina x cæspitosa, Cala- 
magrostis strieta v. gracilis, Saxifraga hieracifolia x niva¬ 
lis, Ranunculus acer v. pseudophilonotis , Rubus saxatilis v. 
liyperborca, Hieracium alpinum * hr achy g loss a m, *pannosum 
och *fuscescens, H. atratum v. glareophila och *Raisiense , 
H. murorum v. supramorsa, *brachylepis, *tenericaule och 
*sanguinolentum, Bidens tripariitus v. cannabinus , Rosa 
mollis v. coerulea, R. cinnamonea x mollis , i?. rubiginosa a 
comosa , /? umbellata och p/ rotundifolia , i2. tomerdella samt 
hufvudformen af Polygonum Raji. 
För följande frân Danmark finnes icke nägot värde an- 
gifvet: Carex muricata v. microcarpa, Bromus patulus , Inula 
Conyza (angifves däremot för Sverige, dar den längesedan 
gâtt ut), Trifolium prafense v. villosam. — Carex Homschu- 
ckiana x Oecleri angifves för D. i st. för. S. —- Veronica 
Bcccabunga f. bracteata finnes ej anförd för S. Cotula coro- 
nop>folia ej för N. och Erysimum che ir ant hoi de s v. nodosum 
samt Scirpus radicans och Koeleria cristata ej för F. — 
Framför Najas tenuissima âr ”vf uteglömdt. 
Att slägtets nummer ej anförts i registret beklagas nog 
af den, som môjligen kommer att ordna sitt herbarium efter 
denna katalog. 
Hoffmann J,, Beitrag zur Kenntniss der Gattung 
Odontites. (Österreich, botan. Zeitschrift 1897 p. 113—117, 
184-187, 233-9, 345-9, pl. 3). 
Da de skandinaviska formerna redan blifvit behandlade 
i denna ännu ej afslutade uppsats, vilja vi i korthet referera 
förf:s asigt om dessa. Han har lagt saison-artdimorphismen 
tili grund, liksom Wettstein gjort vid Euphrasia och Stern¬ 
eck vid Alectorolophus. 
I Skandinavien, hvarifrän* förf. tyckes hafva sett endast 
ett fatal ex., skulle vi hafva 3 arter hvars ^stamart’ 1 künde 
kallas Odontites Odontites (L.) Wettst. (Liksom man nu an- 
ser sig hafva rätt, ja skyldighet, att bibehalla varietetsnam- 
net, da det upphöjes tili artsnamn, sa ansäg man sig fordom 
hafva rätt att bibehalla artsnamnet, dock som slägtnamn, da 
arten utbröts och bildade ett nytt slägte. Det föll dä af 
sig själf, att arten maste hafva ett nytt namn. Att sasom 
nägra författare nu bruka, lata det gamla artnamnet tjenst- 
göra som namn bade för slägtet och arten, synes oss frân 
historisk synpunkt ej vara rättvist, ej häller lämpligt). 
