mangier aldrig i lichensamfundet paa strandklipperne. 
Kräftige individer fruktilicerer temmelig ofte. 1 indlandet 
er den væsentlig repræsenteret ved sin/ panniformis Ach. 
f. pruinosa meget sjelden: Ringebu i Gudbrandsdalen 
(nær Stulsbroen, Havaas). 
f. centrifuga Norm. Alten (Norman). 
Parmelia sty gin (L.) Ach. er almindelig tilfjeld.s og 
subalpint. Den kan gaa belt ned til stranden (f. eks. ved 
Vasser i Kristianiafjorden), men er ellers meget sjelden i 
lavlandet. 
Parmelia tiliacea (Hoffm.) Ach. er almindelig over 
det ostenfjeldske lavland, næsten altid soin f scortea Ach. 
Apothecier meget sjeldne. 
f borealis Norm. Selso i Rodo sogn (Norman). 
Peltigera malacea (Ach.) Fr. er sjelden i lavlandet 
omkring Kristiania. 1 fjeldlierne og tilfjeld.s er den der- 
imod sammen med P. aphtosa (L.) Hoffm. den hyppigst 
forekommende Peltigera-art. P. aphtosa er almindelig ogsaa 
i lavlandet, hvor dog P. canina (L.) er mer udbredt paa de 
haarde bergarter. Paa kalk er P. canina ikke saa almin- 
delig (væs. soin /'. rufescens (Weis.)) der træffer man hyp- 
pigere P. horisontalis (L.) Hoffm. og P. polydactyla (Neck. 
Hoffm. 
Peltigera scabrosa Th. Fr. er sjelden i lavlandet: 
Sarabraaten ved Kristiania (Moe). Illg. Havaas (Berg. 
Mus. Aarh. 1909, I, p. 13) er den almindelig paa fjeldene; 
i Vaage, Loin og tilstodende trakter af Jotunheimen synes 
den dog at være sjelden. 
Peltigera spuria DC. er almindeligere end for anta- 
get, især paa silurisk underlag: Noklevand ved Kristiania 
(Moe), Ringebu og flunder i Gudbrandsdalen (Havaas) 
Hadeland (fieresteds), Helgocn i Mjosen og i Vaage (nær- 
mest en mellemform mellem spuria og canina) (Lynge). 
Pelligera veuosa (L.) Hoffm. har en spredt udbredelse 
i lavlandet omkring Kristiania; den er almindeligere over 
Oplandene, i fjeldlierne og tilfjelds. 
