85 
bör sâlunda kunna anses tvifvelaktig. Franchet har i sin 
öfversikt öfver Les Carex de l'Asie orientale beskrifvit 
C. macileuta efter Fries' exemplar, emedan han ej sett nâgot 
exemplar frân Sachalin, och i Meinshausens samman- 
ställning af ryska rikets Carices angifves C. macilenta endast 
trän Nylanders linska lokal. Mein sh arisen hade visser - 
ligen i sin Fl. ingrica» angifvit den frân Lissino, men äfven 
denna lokal saknas i hans förstnämda arbete. Kükenthal 
uppgifver den dessutom Iran Japan, Yesso, hvarifrän jag ej 
sett nâgot exemplar. 
Dâ Bo ott, sâsom ofvan nämnts, upptager C. macilenta 
som art, gör han det med en viss reservation, och han synes 
vara den ende som hittills haft tanke pâ, alt C. macilenta 
künde ha nâgot med C. lo/iacea att skaffa. Han päpekar 
med rätta, att Fries beskrifver sina exemplar med peri 
gyniis squama obtectis . medan hans egna exemplar i Herb. 
Norm, ha fruktgömmena betydligt längre an fjällen. I mot- 
sats mot Andersson, som jämförde C. macilenta med â 
ena sidan C. Persoonii, â andra sidan C. tenniflora , fram- 
hâller Boott, att C. macilenta tili blad och ax mera öfver- 
ensstämmer med C. lo/iacea och möjligen borde kunna anses 
som en varietet af denna. Äfven synes Boott vara den 
ende som lagt marke tili, att exemplaren, oaktadt fruktgöm- 
mena enligt bans afbildning voro väl utvecklade, dock ej 
hade mogna frukter. 
Själf blef jag sommaren 1907 i tillfälle att under en 
kortare vistelse tillsammans med Stadsnotarien Th. Sjövall 
viel norska sidan af Sulitjelma iakttaga t . macilenta i riklig 
mängd och i olika Variationen och lick redan frân början 
klart för mig, att jag här ej hade att göra med nägon 
själfständig art, utan med en hybrid. Ehuru exemplaren 
(i senare hälften af Juli mänad) voro i längt framskridet 
stadium, voro de dock samtliga sterila, medan de närstä- 
ende arterna C. lo/iacea, C. canescens och C. brunnescens 
med varieteter pâ samma lokaler alla satte fullgoda frukter. 
som delvis redan affallit. 
