93 
bredning i Finland, en del af Ryssland, Sverige, Norge, 
Danmark med Island och Grönland saint Brittiska öarna 
är àskâdliggjord genom kartor. Minst undersökta synas 
följande trakter i Sverige vara: Blekinge, Flalland, Bohus- 
län, Östergötland, södra delen af Lappland och vissa trak- 
ter af Ängermanland och Västerbotten. 
Förf. söker visa att arternas nuvarande utbredning 
beror till en stor del, pâ hvilka vägar och geologiska tid- 
punkter arterna invandrat. De, soin inkommit under en 
varm period, ha icke under den därpä följande kalia kunnat 
utvidga sitt omräde. Vi kunna här endast obetydligt réfé- 
rera förf:s framställning om invandringen. 
A. hirsuticaulis har säkert tillfälligtvis inkommit frän 
Ryssland till ett par Ställen i östra Finland. 
A. glomerulans har tidigt invandrat österifrän öfver 
nordligaste Fennoscandia. Egendomligt är att de östligaste 
lokalerna i Sverige för denna art förekomma ofvan eher 
vid gränsen för det fordna littorinahafvet. 
Ungefär samtidigt, men dock nägot senare. skulle 
A. acutidens invandrat säväl frän vaster tili norska husten 
som frän Ryssland öfver Finland och Kolahaifön tili den 
nordliga delen af Skandinavien. Med denna art förenar 
förf. A. Wic/mrce, oxyodonta och Murbeckiatia, dä han icke 
tinner nägra konstanta skiljaktigheter. 
Ganska tidigt, under arktiska förhällanden. kom A. 
minor *filicairiis frän vaster och tycks ha följt de dävarande 
hafskusterna. Nägot senare, under en varmare period, in- 
kom hufvudformen af A. minor Huds. (A. vestita) öfver Dan- 
mark till Skäne och längs västkusten tili lägre belägna 
trakter i södra Norge. Till Mälareomrädet, och därifrän 
nägot norrut, har den kanske kommit längs de dävarande 
kusterna. 
Den niest värmefordrande arten, A. pratensis, har 
nog inkommit söderifrän till Danmark och sannolikt först 
med Boken till Sverige. Till Bergen i Norge tror förf. att 
den kommit frän de brittiska öarna. 
