151 
ätgörande frân menniskors sida. Sä länge de äro kultur- 
växter, äro de ju emellertid ej att skilja frän andra dylika. 
och ha de hällit sig kvar frän gammal odling. sä äro de, 
när de mimera spridt sig pä naturliga växtplatser och i för 
öirigt spontana beständ, att hänföra tili neofyterna. Säsorn 
exempel pä den ytterst talrika gruppen af ergasifygofyter 
kunna nämnas bland forna kulturväxter Levisticum palu- 
dapifolium och bland nuvarande Calendula officinalis, som 
alltid snart äter försvinner, samt Anethum graveolens, som 
har större förmäga att hälla sig kvar pä kulturlokaler. 
De hemerofila växternas olika kategorier kunna ord- 
nas pä följande satt: 
I. Apofyter (affällingar, ut- 
vandrare) 
A. Autapofyter (irivilliga 
utv.) : 
1. Kenapofyter (utv. pä 
naken jord) 
2. Leimonapofvter (utv. 
gräsmark) 
3. Ergasiapofvter (utv. 
pä odlad jord) 
4. Chomapofyter(utv. pä 
ruderatlokaler) 
B. 5. Ekiofyter (inhemska 
kulturväxter) 
II. Anthropokorer (kultur- 
transporterade) 
A. Oafsiktligt införda: 
6. Elemerofyter (tillfäll- 
liga gäster. pas- 
santer) 
7. Epoikofyter (koloni- 
ster) 
8. Arkeofvter (naturali- 
serade) 
B. Afsiktligt införda: 
9. Ergasiiyter (utländ- 
ska kulturväxter) 
10. Ergasifygofyter (kul- 
turflyktingar). 
Under anthropokorerna har Rikli, säsorn redan 
nämndt, äfven inordnat den grupp, som han kallat neofvter, 
och den har bibehällits där äfven af Nægeli och Thel- 
lung. Den definieras emellertid säsorn omfattande arter, 
som relativt ofta vandra in pä naturliga ständorter och 
hälla sig kvar där. I och med att de bli medlemmer af 
naturliga växtsamhällen och där sprida sig utan menniskans 
hjelp, ha de ju emellertid upphört att vara anthropokorer 
