164 
svart) färg; strâlblommorna äro i början hvita, pâ torra 
exemplar i moget stadium nästan blâvioletta. Hit hör E. 
» wiiflorus var. violaceus » Læst. in sched. (Herb. Stockh.), 
som är dess öfvermogna, urblekta stadium. I Sverige är 
arten blott känd frân Tome Lpmk; i Norge frân L. Elve- 
dal, Tromsö, Lyngen m. m. 
E. eriocephalus omfattar helt visst (âtm. en del af) -»E. 
alpinus var. leucocephalus Fr.*, (Slant. 3, 1845, p. 111. Där- 
emot kunna ej exemplaren i Herb. Norm. VIII, n:o 3 räknas 
hit, ehuru etiketten bär sj’nonymet »eriocephalus Vahl> (se 
äfven anmärkningen i Fries’ Mant. 3, p. Ill), utan de äro 
E. wiiflorus L. (verus!), sâsom ocksâ framgâr af S. veg. 
Scand., p. 3. 
Exemplar tinnas, som äro nägot tvifvelaktiga: korgen är 
mindre, stjälken spensligare, och äfven de öfre stjälkbladen 
äro smä och korta. Men genom holkens tjocka, hvita be- 
klädnad och lurfviga utseende pä grund af »squamis squar- 
rosis» kvarstâr dock en päfallande skillnad frân E. uniflo- 
rus. De exemplar i Herb. Stockh., som mest likna de grön- 
ländska, äro frân Torne Epmk. 
E. eriocephalus är enligt Riksmuseets samlingar Fin- 
nen i följande trakter af Skandinavien: 
Sverige: Härfed. (Helagsfjäll, Midtäkläppen, Skarffjäl- 
let); Jämtl. (Bunnerstötarna, Storlien, Enafors); Lule Lpmk 
(Sähkok, Kvikkjokk, Kirkivare); Torne Lpmk (Nuolja, Orto- 
jokk); 
Norge: Dovre (Kongsvold, Fokstuen); Namdalen 
(Grong); Tromsö. 
Lloyd, C. G., Mycological Notes. N:r 32 är 
egnadt ät minnet af Elias Fries och hans verk. För ameri- 
kanska svampar i Fries’ herbarium redogöres. Porträtt 
meddelas af F., Th. M., O. R. och K. R. Fries, botaniska 
museet i Uppsala samt af E. Fries’ grafvärd. — I n:r 31 af- 
bildas Lmnés Hammarby. 
