194 
I frâga om nejlikor gifver en 15 ^-tig sockerlösning 
det bästa résultat, medan chrysanthemum fordrar en 15 
— \1% stark sockerlösning. Försöken visa, att genom 
att ställa de afskurna blommorna i en lämpligt stark 
sockerlösning deras hällbarhet i allmänhet künde för- 
dubblas. Däremot hade sockerlösningen alls ingen in- 
verkan pä pelargonier, liljor, luktärter och tulpaner, men 
en 10 j^-tig koksaltlösning verkade synbart stärkt konser- 
verande pä liljor och pelargonier. 
Pä pioner hade sockerlösningen jämväl en stärkt 
bevarande inverkan, men för att fä knopparna hastigare 
att slä ut, mäste tili lösningen ytterligare sättas koksalt 
eller salpetersyradt kali i förhällande 1: 10. 
Den bästa lösning tili att öka hällbarheten hos af- 
skurna orchideer visade sig vara fosforsyradt kali. Denna 
lösning verkade säkrast och bäst pä orchideer och chry- 
santhemum, när den sattes tili en 15 ^-tig sockerlösning 
i förhällandet 1:10,000. 
Koksaltets förmäga att förlänga hällbarheten hos 
afskurna blommor har länge varit känd. Men förutom 
blommornas älder utöfva ocksä väderleken och ärstiden 
stört inflytande pä de afskurna blommornas större eher 
mindre hällbarhet, hvarför det är ganska svärt att vid 
försöken komma tili noggranna och riktiga résultat. Sä 
t. ex. hälla georginerna sig mycket bättre, när de afskäras 
i regnväder pä samma sätt som hällbarheten hos blom- 
mor är större om hösten än under den varma ärstiden i 
juli — augusti. . Men sätter man pä denna tid blommor, 
som just äro utslagna, för nägra timmar i friskt vatten, 
sä att stänglarna blifva fullständigt mättade med vatten, 
förökas hällbarheten däraf i hög grad. 
(Ofvanstàende efter Finska Trädgärdsodlaren). 
Försök med afskurna grenar af vedartade växter 
hafva nyligen gjorts af Fr. Jelenk o (i Österr. Bot. Zeitschr. 
sept. 1910). Han använde sig af den sedan gammalt kända 
erfarenheten, att under vatten afskurna grenar längre bi- 
