196 
Arten indelas i 3 serier: 
Ser. 1. Micropctalce. Kronbl. kortare än fodret, sällan 
nästan af dettas längd. Subsp. typica. (Subsp. latisepala 
Bég. i Amerika.) 
Varieteterna anordnas efter den mest framträdande 
karaktären i följande grupper: 
a) efter närvaron eller frânvaron af hâr pä foder- 
bladen. 
1. var. trichocalyx Trautv. Foderbladen öfverallt tätt 
häriga, hären i allmänhet eller tili största delen utan glandler. 
V arierar med foderbladen äggrundt— lansettlika, trubbade 
eller (f. hirsutiuscula (Strobl.) Bég.) lansettlika, spetsiga hos 
individ, sorn äro pentandra, och med fröna i kanten tyd- 
ligare knöliga. 
2. var. subgymnocalvx Bég. Foderbladen glest häriga 
vanligen endast i nedre eller öfre delen. V arierar liksom 
föreg. i foderbladens form och i fröskalets Struktur, samt 
(f. Icjopoda) med heit och hüllet glatta blomskaft. 
3. var. gymnocalyx Trautv. Foderbladen äggrundt 
lansettlika och vanligen trubbade, heit glatta. Varierar med 
fröna likformigt försedda med trubbiga knölar eller i kanten 
med spetsiga, tvdliga smätaggar, samt med blomknippena 
mer eller mindre glesa eller (f. umbellata Ostenf. Bot. Fa- 
roes 1 (1901), p. 61, pr. form. St. mediæ) sammandragna och 
dä liknande en blomflock. 
Alla dessa 3 varr. förekomma i Skandinavien. 
b) efter storlek och habitus. 
4. var. maxima (Schur) Gürke, 5. var. elongata Bég.. 
6. var. hiemalis Bég., 7. var. alpicola Lamotte, 8. var. pyg- 
mcea Kuntze, 9. var. nana Bég. Dessa anföras icke frän 
Skandinavien, den sistnämnda är frän Grönland. 
c) efter den totala eller partiella saknaden af ullran- 
den pä stiälken. 
10. var. intermedia Guss, och 11. var. microphylla 
(Schur) Gürke äro sydliga former. 
d) efter blomskaftens längd. 
