271 
en af honom undersökt grupp uppstâtt genom mutation. 
Han medgifver. att inga experinientella undersökningar 
töreligga, som bestyrka. att en artbildning inom släktet kan 
försigga pâ detta sätt, men anser det dock troligt pâ den 
grund, att da och dâ päträffas enstaka individer af ej förut 
beskrifna arter, och dessa anses vara nyuppkornnâ muta- 
tioner. som ännu ej hunnit sprida sig. samt emedan arterna 
hafva sin utbredning pâ kulturomrâden och därför anses 
ha uppstâtt, sen dessa togos under odling, sâledes i mycket 
sen tid. Betraktar man dessa mutationSspekulationer i be- 
lysning af Ostenfelds vunna résultat, inser man genast, 
att framhâllandet af en artbildning genom mutation âr vâ- 
gadt, och ännu mera vâgadt är det att bestämma, pâ hvilket 
sätt arterna framgâtt ur hvarandra, eller i hvilken socken 
de först uppstâtt! Ganska mira till hands synes mig föl- 
jande öfverläggning ligga. Genom bastardering ') har en 
gâng en massa arter, t. o. m. endast graduellt skilda, fram- 
bragts inom de numera rent apogama grupperna, sâledes 
i likhet med hvad som ännu sker inom de ej fullständigt 
apogama och de korsbefruktande. Genom Selektion har 
klyftan dem emellan vidgats, pâ samma gang som den in- 
trädande apogamien hindrat nya omkomhineringar af egen- 
skaperna. Pâ detta sätt fâ vi sâ smâningom distinkta typer 
utdifferentierade, utan att mutation behöfver antagas ha 
spelat in. * 2 ) Och dâ vidare apogamien ej ens inom Archie- 
V) Jag tanker härvid ej endast pa bastardering mellan de 
större» linnéanska arterna, utan inom dem, sâledes en bastarde- 
ring' af samma slag' som inom arter af korsbefruktande slâkten. 
2 i Ostenfeld själf synes mig skatta val mycket ât muta- 
tionstanken pa bekostnad af hvad hans experinientella undersök- 
ningar visa: bastarderingens stora betydelse som artbildande faktor 
inom släktet, hvilken han naturligtvis dock ocksâ framhâller. Sâ 
Säger han (29, p. 275): Nothing hinders the supposition that new 
species can originate from apogamie parents, and we may com- 
pare this case with the inheritable bud-mutations which have been 
studied, e. g. by Wettstein and W. Johannsen. Han refererar 
därpä till en mutant, som uppträdt i hans kulturer. Men fram- 
gangen ur en bastardform och endast betecknande en rekombina- 
tion af föräldrarnas egenskaper kan denna ej med säkerhet anses 
vara en mutation i de Vries' mening. Möjligt är, att ej alia 
