iag' förut pâstâtt, nämligen att de ind., som i en viss karaktär 
stärkt närma sig officinalis i en annan lika utprägladt närma 
sig tomentosa , vill jag päpeka, att virescensindividerna sä 
godt son/ samtliga hade otyd/ig eil er tvärt a/satt spets och 
säledes hiiri närmade sig tomentosa , ander del att de i de 
yttre hälkfjällens für g öfverensstämde med officinalis, nigres- 
censind. däremot tili allra största délai hade officinalis tyd- 
liga speis pä de iure hälft fj allen, men tomentosas mörka 
kor gar. Kring de angifna trenne hufvudtvperna künde 
samtliga ind. grupperas men f. ö. rädde här som vid hftlk 
fjällsfärgen graduell variation med afseende pä hälkfjälls- 
spetsens form inom grupperna. Särskildt intressant var 
den hos ind. 28 och 31, där den var treklufven med midt- 
tanden längre an sidotänderna. — Anmärkas hör äfven, att 
intet enda ind. hade de inre hälkfjällen ända frän basen 
jümnt afsmalnande. säsom förhällandet var hos stamformen. 
och intet enda individ af descendenterna kom säledes i 
i denna egenskap officinalis sä nära som stamformen. 
Korgslor/eken var mycket variabel, växlande mellan 
1,3 och 2 cm:s korgdiameter. Vid sammanställning af korg- 
vidden för de olika ind. erhälles följande tabell virescens- 
individerna äro utmärkta med fet still: 
1 ,3 1 ,4 1 
,3 
1 ,6 
1.7 1.8 * 1 
2 2,i 
Ind. 12 11 
3 
8 
5 1 
20 30 
13 
4 
10 
7 2 
6 
10 
9 15 
16 
23 
14 
18 
24 
17 
32 
25 
20 
34 
27 
28 
26 
31 
33 
Konstruerar man en variationskurva för egenskapen 
i fräga, tär den följande utseende: 
