66 
handlägga. han skaffade sig respekt genom sin motvilja 
mot allt intrigväsen, och ehuru ei egentligen lagd för att 
représentera eller framstäende som talare. fyllde han ändä 
med sitt tvpiska vetenskapsmannautseende vid högtidliga 
tillfallen pä ett förträffligt satt sin plats som bärare af rek- 
torsinsignierna. Han talade kort och enkelt, och hans sakra 
takt innebar en osviklig garanti för, att han aldrig skulle 
kunna säga eller göra nägot olämpligt — kanske den stör- 
sta af alla förtjenster, dä man bekläder en sàdan ställning. 
Alla, som sâgo honom funktionera som rektor, alla, som 
kommo i beröring med honom pä hans embetsrum, ha nog 
hait samma uppfattning, att här hade den rätte mannen 
kommit pä den rätta platsen. 
Länge fick han dock icke bekläda platsen som uni- 
versitetets styresman, han hade tillträdt rektoratet den 31 
ma] 1909, och pä morgonen den 8 mars 1911 vajade fiag- 
gorna pä universitetets och mänga andra offentliga och en- 
skilda byggnader i staden pä half stäng, och sorgebudet 
spred sig, att det var honom denna hedersbetygelse egna- 
des. Hans helsotillständ hade under de senare ären ej all- 
tid varit det bästa, och hvarken han sjelf eller andra vän- 
tade väl, att han skulle uppnä nägon hög älder. Emeller- 
tid hade han ej varit sjuk pä senare tid, ännu dagen innan 
han dog. skötte han sin rektorsexpedition och andra göro- 
mäl som vanligt och kände sig frisk och kry, men följande 
morgon fanns han död i sin säng; den hjertsjukdom, han 
led af, hade plötsligt och oförutsedt ändat hans verksamma lit. 
Hans begrafning bief en sorgehögtid af enastäende 
slag, ej blott universitetsstaten och studentkären deltogo 
sällsynt mangrannt, utan frän när och fjärran bragte man 
honom en sista gärd af aktning och tillgifvenhet. Och i 
den stora skara, som folide honom tili den graf pä Klosters 
kyrkogärd. som han sjelf utvalt ät sig, var väl ingen, som 
kommit i beröring med honom, utan att nu känna det som 
en rent personlig förlust att ej mera skola möta honom. 
Nägon fiende tror jag knappast, att han nägonsin skaffat 
