101 
Om anthocyan hos alpina växter. 
Ett bidrag tili Schneebergtlorans ökologi. 
Af Otto Gertz. 
De undersökningar vi ega öfver anthocyans uppträ- 
dande hos alpina växter äro heit îâ. Visserligen saknas 
i den botaniska literaturen ingalunda uppgifter om antho- 
cyanfärgning af det vegetativa systemet sâsom en for liera 
de alpina växtsamhällenas konstituenter utmärkande, habi- 
tuell egendomlighet, hvilken kan hos olika former göra sig 
i högre eher mindre grad gällande. Merendels bära emel- 
lertid dessa meddelanden prägein af rent floristiska notiser, 
eller afse de i andra fall iakttagelser, soin hafva en mera 
växtgeografisk, fenologisk eher rent blombiologisk karak- 
ter. Dfi i allmänhet sälunda dessa tidigare uppgifter om 
anthocyanförande alpina växter icke äro grundade pä un- 
dersökningar af anatomiska och fysiologiska förhällanden, 
som stä i samband med växtens anthocyanfärgning, kunna 
de i blott ringa grad vara af värde för lösandet af frägan 
om anthocyans biologiska betydelse. 
Nära nog de enda, mera ingäende iakttagelser af ana- 
tomisk-fysiologisk natur, hvilka föreligga â här i fräga va- 
rande omräde, finna vi nedlagda i undersökningar, som 
härröra frän Kerner och Overton. Redan Mohl fäste 
emellertid uppmärksamheten pä den afgörande roll, som 
för Produktion af rödt färgämne fär tillmätas de alpina 
klimatiörhällandena, och hänvisar tili den utpräglade antho- 
cyanfärgning, som äfven sommartid lâter sig pävisa hos 
fiera växter i alpernas snöregion, t. ex. â bladen af Saxi- 
fraga biflora, S. oppositifolia, Ajuga pyramidalis ß alpest- 
ris, fiera gräs samt â braktéerna af Carex atrata, C. nigra, 
C. foetida, etc., i än högre grad likväl gör sig gällande om 
hösten, dä heia den alpina Vegetationen visar en rödfärg- 
ning af sädan intensitet, som aldrig träffas â lâglandet, om 
Bot. Not. 1911. 8 
