hösten och sâlunda är tydligt periodisk, hvarvid anthocyan- 
utvecklingen ofta sker i sädan ymnighet, att företrädesvis 
denna höstliga rödfärgning hos alpväxterna blifvit upp- 
märksammad. 
De senaste ärens ökologiska och växtgeografiska 
forskningar hafva emellertid gifvit vid handen, att äfven en 
genom anthocyan framkallad, alpin vinterfärgning af Vege- 
tationen förelinnes. Enligt Schroeter föreligga nemligen 
iakttagelser af Josias Braun i Chur öfver vegetationens 
förhällande vintertid â snöfria stallen i alperna. Han anför 
en af Braun upprättad förteckning öfver ett fyrtiotal växt- 
arter, hvilka i slutet af december 1903 och i januari 1904 an- 
träffats med gröna blad, växande pä snöfria stallen mellan 
2,100 och 2,400 meters höjd. Bland dessa »alpina vinterväx- 
ter» utmärkte sig de följande 12 genom rödfärgning af 
bladen ')• 
Hieraciwu auricula, 
Geuui moutanum, 
Homogyne alpina, 
Gentiana venia, 
Gentiana latifolia, 
Gentiana vulgaris. 
Veronica aphylla, 
Veronica saxatilis, 
Anemone vernalis, 
Thlaspi rotiindifolium, 
Helianthenium alpestre, 
Thymus Serpyllmn. 
Samma egendomlighet, omfärgning af för ljuset ex- 
ponerade bladytor genom utbildning af anthocyan, fann 
äfven G risch vara ett utmärkande drag för fioraelement, 
bundna vid klippiga, alpina lokaler utan skvddande snö- 
täcke vintertid (s. k. Sehneeblössen ). Beachtenswert ist , 
dass die Blätter aller mir bekannt gewordenen, an den 
»Sehneeblössen mit Blattwerk überwinternden Angiosper- 
men im Herbst oder mit Winteranfang ihre grüne Farbe 
verlieren und sich an der Oberseite dunkelblau, violett, röt- 
kunna betecknas som permanent, om den icke visade sig vara di- 
rekt inducerad af de yttre lifsvilkoren och tillkomma normalt gröna 
former. — Gertz, O. 1. c. p. XXIII. 
b Schroeter, C. Das Pflanzenleben der Alpen. Eine Schil- 
derung- der Hochgebirgsflora. Zürich 1908. pp. 58, 59. 
