Ill 
ningen österut, der dock som fortsättning af densamma Wie- 
nerwalds lâga, skogklädda sandstenshöjder skjuta iram i nord- 
ostlig riktningända tili Donau och Wien (Kahlenbergs höj der >. 
Pâ nordostsidan stupande brant mot Puchbergerda- 
len, är Schneeberg mot sydvest skildt frän det närbelägna 
Raxalpe genom den tränga, af Schwarza genomflutna Höl- 
lenthal. Liksom de fiesta bergen i de nordöstra kalkal- 
perna är äfven Schneeberg af öfvervägande platäartad ka- 
rakter och genolu mer eller mindre djupa insnitt och klyf- 
tor skild i olika förberg och hufvudstocken. Huivudstocken 
sjelf, Hochschneeberg, framställer en vid högplatä med en 
genomsnittshöjd af 1,800 meter, der Ochsenboden , öfver 
hvilken de tre högsta topparne, Klosterwappen (2,075 meten, 
Kaiserstein (2,061 meter) och Waxriegel (1,884 meter) skjuta 
upp.» (Hayek) 1 )- 
Sedan är 1807, dâ en bergsbana upprättats, ledande 
frän Puchberg upp tili Schneebergs högplatä, Stationen Hoch- 
schneeberg, hvarigenom detta berg blifvit relativt lätt till- 
gängligt für turister, har det blifvit möjligt att utan större 
ansträngningar företaga exkursioner inom dess alpina 
region. 
Bortsedt frän ett parti i sydöstra delen af Schnee- 
bergs fjällkomplex, hvarest paleozoiska skiffrar finnas an- 
stäende (Semmeringgebietet), är berggrunden genomgäen- 
b Den framställning af de geografiska oeh orografiska förhäl- 
landena, som ofvan lemnats, grundar sig i fiera punkter pa ett kortare 
meddelande af Hayek, A. von. Exkursion auf den Wiener Sehnee- 
berg. (Führer zu den wissenschaftlichen Exkursionen des II. in- 
ternationalen botanischen Kongresses, Wien 1905. VI.) p. 1. — Det 
förtienar att framhällas, att Beck, som lemnat det förnämsta flo- 
ristiskt-växtgeografiska arbetet öfver Vegetationen ä Sehneebergs- 
omrädet, icke anser Ochsenboden vara att hrinföra tili det egent- 
liga Hochschneeberg. Der Hochschneeberg besteht aus einem mit 
der Längsaxe von Südwest nach Nordost verlaufenden, auf dem 
Plateau des Ochsenbodens querstehenden, etwa 1,000 M. langen 
und circa 2,050 M. Seehöhe erreichenden Kamme, welcher mit 
den höchsten Gipfeln des Gebietes, dem Alpengipfel <2,07 5 M.) und 
dem Kaisersteine (2,061 M.) abschliesst. > — Günther Beck. Flo- 
ra von Hernstein in Niederösterreich und der weiteren Umgebung. 
Wien 1884. p. 242. — Se Becks kartskisser a pp. 240 och 242. 
