126 
med befanns färgningen af högblad och perigonblad äfven 
härröra af i epidermiscellerna lokaliseradt anthocyan 1 . 
Salix refusa L. 
Unga blad och staminternodier vanligen rödfärgade. 
I bladen äro de öfre palissad- och de undre svampparen- 
kymcellerna anthocyanförande, i likhet med hvad jag tidi- 
gare visât vara händelsen med öfriga undersökta Salix- 
arter 2 ). 
De af anthocyan stärkt färgade, foliära cecidier. hvil- 
ka framkallas af Nematus herbaceae Cameron, hafva en 
anatomiskt mindre bestämd anthocyanlokalisation, i det att 
nämnda färgämne här befanns förekomma säväl i epidermic 
som i under denna väfnad belägna grundparenkymceller. 
Sâsom emellertid framgâtt af mina tidigare undersökningar 
öfver anthocyans topografiska utbredning i cecidieartade 
bildningar, stâr en sàdan afvikelse îrân en i öfrigt kon- 
stant lokalisationstyp fysiologiskt i samband dermed, att i 
gallbildningar arbetsfördelningen mellan epidermis ocli 
grundväfnad blifvit mindre stärkt genomförd eller nära nog 
fullkomligt utplänats 3 ). Sä visade sig äfven här vara fallet. 
De anthocyanförande epidermis- och grundväfnadscellerna 
voro alla klorofyllfria och af i öfrigt lika utbildning. 
För öfrigt utmärker sig äfven det florala sj'stemet hos 
Salix refusa genom riklig anthocvanbildning. Sälunda äro 
anthererna lifiigt rödfärgade före anthesen. en färgning, som 
emellertid vid tiden för knapparnas uppspringning ater för- 
svinner, hvarvid anthererna antaga en gul färg. Äfven mär- 
ken och fruktämnen föra ymnigt anthocyan. hvilket i kanske 
än större mängd förefinnes i de omogna kapslarne. 
Ännu icke fullmogna kapslar, hvilka undersöktes pä 
sin anthocyanhalt, hade färgämnet bundet vid det subepi- 
dermala cellskiktet. 
') Jemför Gertz, O. 1. c. pp. 72, 73. 
'-) Gertz, O. 1. c. pp. 89 — 94. 
3 ) Gertz, O. 1. c. pp. LV, LYIII. 
