128 
Â fiera bladskiïvor iakttogos svampliknande, stärkt 
rosenfärgade fläckar och förtjockningar, hvilka rent habi- 
tuent îôretedde en frapperande likhet med de cecidiösa, af 
Per risia Engstfeldi Rübs. härrörande deformationer, som 
jag tidigare iakttagit och beskrifvit hos Spiraea Ulmaria 
L. '). Dessa anthocyanfärgade bladfält nâdde stundom en 
sâdan utsträckning, att hela bladskifvan bief rod; bladkan- 
terna voro dervid stärkt inrullade pâ grund af det embryo- 
nala knopplägets persistens. Dessa bildningar, hvilka uppen- 
barligen voro af cecidieartad natur, künde icke identifieras 
med hänsyn till de cecidiozoer, som framkallat desamma, 
emedan de icke visade sig öfverensstämma med nâgon af 
de fyra foliära cecidier, hvilka enligt D arboux— Houard 
äro kända för Salix reticulata ■). Sannolikt torde de emel- 
lertid härröra frân nâgon cecidiomyid. 
I dessa bladflackar var anthocyan bundet vid grund- 
parenkymet uteslutande. Det saknades sâlunda i epidermis, 
men förekom rikligt i det öfversta palissadcellskiktet. hvar- 
ifrän färgämnet vid ymnig Produktion spred sig tili äfven 
underliggande skikt. De anthocyanförande falten represen- 
terade en lokal förtiockning af bladskifvan, emedan väf- 
nadsskiktens antal patologiskt förökats, och klorofyllföre- 
komsten var här stärkt reducerad, sä att färgen framkal- 
lades nära nog af anthocyanpigmentet enbart, hvilket för- 
länade i fräga varande partier deras rosenröda kolorit. 
Vid anthocyanbildning i vegetativa blad resulterar i van- 
liga fall en mera brunaktig färgton, härrörande af rödt 
anthocyans kombination med klorofyllfärgämnets gröna 
komposant. 
De intensivt röda knoppfjällen föra anthocyan i grund- 
parenkymet enbart, för sä vidt icke anthoc} r anproduktionen 
1 ) ' Gertz, O. 1. c. p. 213. 
2 ) Darboux, J. & Houard, C. Catalogue systématique des 
zoocécidies de 1’ Europe et du bassin méditerranéen. (Bulletin 
scientifique de la France et de la Belgique. Tome XXXIV bis. 
Sixième série. Volume supplémentaire. Paris 1901.) p. 401. 
