149 
Om anthocyan hos alpina växter. 
Ett bidrag tili Schneebergflorans ökologi. 
Af Otto Gertz. 
(Forts, frân sida 132.) 
Silene acaulis L. 
Utmärker sig genom särdeles riklig anthocyanpro- 
duktion, hvilken — bortsedt frân de lifligt röda kronbladen 
— gör sig särskildt gällande â stam och foderblad samt ä 
kapselns öfre parti, hvilka delar uppträda med en intensiv! 
svartröd färg. Ej sällan äro derjemte örtbladen stärkt antho- 
cyanförande. 
Säväl i blomfoderbladen som i de omogna, nära nog 
svartfärgade kapslarne fann jag anthocyan i riklig mängd, 
bundet vid epidermis; slutcellerna voro dock, sâsom i regeln 
plägar vara fallet, i saknad af sädant färgämne. I de assi- 
milerande mellanbladen var emellertid anthocyans lokalisa- 
tion vexlande allt eîter bladens âlder, i det att yngre. antho- 
cyanförande blad utbildat detta färgämne i epidermis, me- 
dan äldrade blad visade sig färgade af vid palissadcellerna 
bundet anthocyan, antingen enbart eher derjemte af i undre 
epidermis befintligt sädant. 
Dä Wulff, som undersökt anthocyans utbredning i 
blad af arktiska Silene acaulis- individ, angifver bladets grund- 
väfnad som bärare af anthocyanpigment '), torde denna upp- 
gift vara den riktiga blott för sä vidt den afser äldrade blad 
med fysiologisk höstfärgning, detta sä mycket mera, som 
öfriga af mig undersökta, anthocyanförande individ af Si- 
lenoideae i allmänhet visa en förherskande epidermal lokali- 
sationstyp af färgämnet, hvilket blott i äldrade blad finnes 
subepidermalt förskjutet 1 2 ). 
Heliosperma quadrifidum (L.) A. Br. 
Stammen stärkt röd liksom ofta äfven bladen. 
1 ) Wulff, Th. 1. c. p. 47. — Gertz, O. 1. c. p. 142. 
2 ) Gertz, O. 1. c. pp. LX, 140 — 145. 
Bot. Not. 1911. 
11 
